21 



Öfve.r.sist af Kon gl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1878. N:o 10. 



Stockholm. 



Rättelser och tillägg till af handlingen: »Några an- 

 märkningar rörande minsta qvadratmetoden». 



Af Fab. Wkede. 



(N:o 8 pag. 3 till 35.) 



Uti en i 8:de häftet af Ofversigten af K. Vet. Ak:s För- 

 handlingar för 1873 införd af handling under titel af Några an- 

 märkningar rörande minsta qvadratmetoden, har jag visat att, 

 om x x , x 2 , x 3 . . . . beteckna fel som blifvit begångna vid be- 

 stämmandet af qvantiteterna X x , X 2 , X 3 .... och, om /i x , ä 2 , 

 h 2 . . . . beteckna de respektiva precisionsmåtten vid detta be- 

 stämmande, så blir sannolikheten för dessa fels samtidiga före- 

 kommande mellan x y och x x ■*- dx x , x 2 och x 2 + dx 2 .... 

 uttryckt genom expressionen 



— K . e x l 2 . dx x . dx 2 . dx 3 .... 



Först sedan ofvannämnde afhandling blifvit tryckt, har jag 

 med ledsnad upptäckt att jag begått det förbiseendet att be- 

 trakta ofvanstående uttryck, som obestridligen är sannt då X x , 

 X 2 , X 3 .'-.-.- . äro oberoende af hvarandra, såsom gällande äfven 

 för det fall då dessa qvantiteter äro beroende af hvarandra, 

 utan att dervid anmärka att jag då med detta uttryck måste 

 förstå det hvartill det fullständiga, K . e . dx x . dx 2 . dx 3 .... 



kan reduceras och i hvilket x x , x 2 , x 3 . . . . icke uttrycka sjelfva 

 felen i X l7 X 2 , X 3 . . . . utan blott vissa funktioner af de- 

 samma. Jag anser mig derföre nu böra i ett sammanhang 

 rätta detta förbiseende innan detsamma hinner att, åtminstone 

 offentligen, blifva af någon annan anmärkt, ehuru jag derigenom 

 icke kommer till något annat slutresultat än det som förut blifvit 

 uppgifvet. 



