28 BERGSTRAND, OM UTVITTRINGAR AF ALÜN8ALTER. 



en grund, 1 af sjögräs igenväxt samt: af gyttja, torf och dy' till 

 största delen uppfylld vik af Mälaren. 



Denna fjäderalun innehöll: 



Lerjord 15,38- 



Jernoxid ' 2,45. 



Svafvelsyra 36,io. 



Vatten ... , _.. 46, 07. , 



100,00. 



I sitt naturliga tillstånd innnehäller saltet åtskilliga för- 

 oreningar och mekaniska inblandningar, hvilka i ofvanstående 

 analys blifvit frånräknade, så att resultatet följaktligen endast 

 angifver det relativa förhållandet mellan de beståndsdelar, som 

 konstituera det egentliga alunsaltet, sådant detsamma förekom- 

 mer i den utvittrade saltskorpan. 



Under en resa, som sistlidne sommar företogs 'inom åtskil- 

 liga delar af Vesterbotten, fastades ånyo vår uppmärksamhet å 

 de temligen allmänt förekommande alunutvittringarna inom denna 

 provins, särdeles i trakterna utmed hafskusten. 



De lager, hvaraf jorden består i dessa delar af Vester- 

 botten, äro hufvudsakligen följande. Det öfversta matjordslagret 

 utgöres af fin sand, mer eller mindre rik på organiska och mull- 

 artade ämnen, som bildats af förmultnade mossor och andra 

 kryptogama växter. Härefter följer ett annat sandlager, som 

 synes nästan sakna alla organiska växtlemningar och eger en 

 eller annan fots mäktighet. Pä ett djup af 2 a 3 fot under 

 jordytan trätfar man slutligen lera, som är uppblandad med 

 mycket fin sand. Detta lerlager synes vara den egentliga här- 

 den för alunbildningen och saltet stiger förmedelst kapillariteten 

 under torra och varma somrar upp till det öfversta jordlagret 

 och utvittrar derstädes på ytan. Så ofta denna utvittring får 

 tillfälle att i någon större mängd samlas i matjordslagret, upp- 

 höra alla sädesarter och foderväxter att å dessa ställen vidare 

 trifvas. All vegetation af vanliga kulturväxter dör ut, så snart 

 alunhalten i jorden stiger till 0,5 procent och derutöfver, 



