ÖFVERS1GT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 5, N:0 1. 33 



och fruktdelav tillsammans. Då deremot bladen och de finare 

 stjelkdelarna i och för sig undersöktes, erhölls en svafvelsyrehalt 

 i askan, uppgående till 14,21 procent, och vid analys af askan 

 efter de gröfre stjelkdelarna blef svafvelsyrans mängd 15,97 

 procent. 



Enahanda undersökning å plantor från sådana lokaler, der 

 jordens alunhalt ej var större, än att sädesarter och foderväxter 

 jemväl kunde trifvas och utveckla sig, gaf som resultat en ask- 

 halt af 4,6 5 procent af den torra plantans vigt, och denna aska 

 innehöll 3,u procent svafvelsyra, då nemligen för askans fram- 

 ställning användes hela plantor eller såväl rötter, som stjelkar, 

 blad och fröredningsdelar. Askan efter bladen och de spädare 

 stjelkdelarna gaf deremot 4,57 procent och den aska, som de 

 gröfre stjelkdelarna lemnade, innehöll ända till 6,23 procent 

 svafvelsyra. 



Dessa försök antyda, att svafvelsyrehalten hos åkerbärs- 

 plantan kan variera högst betydligt, allt efter beskaffenheten hos 

 den jordart, hvarå växten vegeterar. Man finner nemligen en 

 svafvelsyremängd, som är ända till 4 gånger större hos den ena 

 plantan än hos den andra. Vidare se vi, att stjelken tyckes vara 

 den del hos växten, der svafvelsyrehalten är jemförelsevis störst. 

 För att jemföra de ofvanstående procenttalen med de mot- 

 svarande hos askan efter andra växter, som äro med åkerbärs- 

 plantan beslägtade, hafva vi undersökt svafvelsyrehalten i bladen 

 och de yngre stjelkdelarna hos den vanliga hallonbusken, Rubus 

 Idceus. Denna halt hos den rena askan uppgick endast till 

 2,22 procent. Uti föregående äldre författares x ) arbeten finner 

 inan askans svafvelsyrehalt antagen t. ex. för 



Rubus Idams till 2,92 procent, 



Rubus f mucosus » 4,io » 



Fragaria vesca » y 3, 15 » 



Rosa canina » 2,46 » 



o. s. v. 



l ) T. ex. E. Wolfj?, »Aschen-Analysen von landwirtschaftlichen Prodncten» etc. 

 Berlin 1871. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 32. Nio 1. 



3 



