50 LUNDQUIST, OM VÄRMETS LEDNING I EN CYLINDER. 



rörelse. För en viss horizontal-sektion är det område, inom 

 hvilket denna rörelse äger rum, större i samma mon, som sek- 

 tionen ligger längre ifrån de plana ändytorna af den uppvärmda 

 delen af cylindern. I närheten af dessa ytor bör rörelsen vara 

 omärklig. 



Den serie af i<-värden, som i ifrågavarande fall blifvit 

 observerade på cylinderns axel, aftaga i en geometrisk progression, 

 d. v. s. kunna återgifvas med en enda exponential-term, och 

 detta till och med noggrannare än med den summa af sådana, 

 som teorien angifver. Denna öfverensstämmelse måste dock 

 betraktas såsom blott skenbar och beroende derpå, att tempera- 

 turen ej varierar särdeles hastigt med af stan det frän värme- 

 källan. Denna åsigt bekräftas också af Despretz's iakttagelser 

 öfver värmets utbredning i pä samma sätt uppvärmda qva- 

 dratiska marmorstänger *). Vid större tvärdimensioner fann han 

 äfven här, att temperatur-öfverskotten aftogo i en geometrisk 

 progression, men för stänger med mindre genomskärningsytor, 

 der w-värderna hastigt variera med ««, var detta långt ifrån 

 förhållandet. Visserligen kunna ej ofvan härledda formler direkte 

 tillämpas på detta fall, eftersom genomskärningsarean är qva- 

 dratisk, men sannolikt är dock, att observationerna böra åter- 

 gifvas genom en analog summa af termer. 



Vid den ÄNGSTRÖM'ska metoden att bestämma kroppars 

 ledningsförmåga åstadkommer man, som bekant, genom vexlande 

 upphettning och afkylning (afsvalning) ett periodiskt värme- 

 tillstånd i kroppen, hvilket observeras på två till olika afstånd 

 från värmekällan belägna punkter, och ur dessa observationer 

 beräknas ledningsförmågan. För en punkt hvilken som helst 

 erhålles då 



u = A + A x sin l^t + cp x \ + (28), 



der qvantiteterna A och cp äro funktioner af x. Om den under- 

 sökta kroppen har cylinderform och temperaturen observeras i 

 på axeln liggande punkter, så erhålles genom jemförelse af de 



') Ann. de chitn. et de physique XXXVI, s. 422, (1827). — Comptes Rendns 

 XXXV, s. 540, (1852). ' 



