ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 5, N:0 1. 51 



andra termerna i eqvationerna (20) och (28), hvilka termer 

 bäst lämpa sig för beräkning af K, 



^sin^* + <f)= ' J TQ,e~ l,yX sm\^-t — ii x + /?) . . (29). 

 j ernte vilkorseqvationerna 



Index 1 har här blifvit utelemnad. 



Af dessa formler framgår, att det för beräkningen af K 

 i teoretiskt hänseende egentligen är likgiltigt huru stor r är. 

 Ty genom approximativa räkningar analoga med dem, för hvilka 

 redogjordes i fråga om Despretz's observations-serie, bör man 

 kunna bestämma de i eqvationens högra membrum ingående kon- 

 stanterna och derefter beräkna K ur första termen i summan. Som 

 emellertid denna räkning är ytterst besvärlig, är det i praktiskt 

 hänseende af vigt, att cylindern har en sådan form, att man 

 utan att begå märkbara fel kan reducera summan till dess första 

 term. Detta låter sig göra i de tvenne ofvan behandlade special- 

 fallen a) och b), i hvilka äfven beräkningen af K är fullkomligt 

 densamma. I fråga om goda ledare är det fördelaktigast att 

 att taga radien liten (fallet b)) och observera så långt från värme- 

 källan, som med den önskade noggranheten låter förena sig. 

 Vid dåliga ledare åter är detta icke möjligt, emedan tempera- 

 turen så hastigt aftager med växande x. Der är det således 

 bättre, att taga cylinderns tvärdimensioner betydliga (r = oo i 

 fallet a)) och observera temperaturen så nära intill värmekällan, 

 som det beqvämt låter sig göra. I fråga om vätskor blir detta 

 ännu nödvändigare, då man eljest utsätter sig för ett oför- 

 delaktigt inflytande af den rörelse, som, såsom ofvan visades, 

 förefinnes i yttre delarna af vätskan, men som på axeln och i 

 närheten af värmekällan bör vara omärklig. 



Vid de undersökningar af några vätskors ledningsförmåga, 

 hvilka jag utfört enligt denna metod *), torde dessa vilkor vara 

 i det närmaste uppfyllda. Cylinderns diameter var nämligen 



') Se not. 1 ) s. 1. 



