144 THEORIN, OMBERGS LAFVEGETATION. 



skilliga lafvar, som böra jemföras med dem som växa på mot- 

 svarande underlag i berget. 



De äldre ekar, som stå mer trängda och skuggade på berget, 

 ega nemligen en mängd lafformér, som saknas på slätten, såsom 

 Nephroma-arter, Sticta pulmonaria, Gyalecta rubra, Bacidia ab- 

 brevians, Bilimbia hypnophila Biatorina Ehrhartiana, Biatora 

 quernea, erythrophasa och sylvana, Opegrapha varia, Bactrospora 

 dryina, Arthonia lilacina, Calicium roscidum, trabinellum, lenti- 

 culare och alboatrum, Coniocybe furfuracea och Acrocordia gem- 

 mata. Af de vid Djurkällan växande ekarne hafva såväl yngre 

 som äldre blott vanligare lafvar, som återfinnas på Ombergs friskare, 

 i sluttningarne mer fritt uppträdande exemplar af detta trädslag. 

 Såsom sådana kunna nämnas: Ramalina calicaris med olika va- 

 rieteter, Evernia prunastri, Parmelia olivacea och saxatilis, Physcia 

 stellaris och ciliaris, Xanthoria parietina och vitellina, Lecanora 

 subfusca och albella, Lecidea elseochroma, Buellia alboatra, Per- 

 tusaria communis och Pyrenula leucoplaca. 



I närheten af Djurkällan äfvensom häremellan och Hofvanäs 

 finnas mindre dungar af medelstora granar, som äro föga laf- 

 klädda och åtminstone sakna många arter, som utmärka mot- 

 svarande trädslag på berget. Först bör nämnas, att granarne 

 på det ofvannämnda afståndet från berget blott ega Usnea, 

 Evernia prunastri och furfuracea, Ramalina calicaris, Parmelia 

 saxatilis, olivacea, physodes och diffusa, Lecanora subfusca, 

 Buellia myriocarpa och Lecidea elseochroma. Granarne på berget, 

 hvilka allmänt hysa ofvannämnda lafvar, äro dessutom hemvist 

 för en mängd andra, som på slätten saknas eller der hafva en 

 torftig tillvaro. Till dessa kan man räkna Bacidia acerina och 

 atrosanguinea, Biatorina diluta, prasina a lseta, mixta (som är en 

 bland de allmännaste lafvarne på berget, uppträder här ytterst 

 sparsamt), Biatora vernalis och helvola, Schismatomma, Ope- 

 grapha vulgata, Arthonia mediella och marmorata samt Calicium 

 curtum och nigruni. Slutligen träffas ej Bryopogon, Cetraria 

 glauca och Caloplaca cerina i den mängd på slättens som på 

 bergets granar. 



