ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 75, N:0 2. 31 



IV. Taramela '. 1 : 1,1609 



V. Smörvik 1 : 1, 1 33 1 



VI. Adolfsgrufvan 1 : 1,0854. 



Variationerna äro, som man ser, temligen betydliga. Be- 

 trakta vi först det kristalliserade mineralet från Kongsberg, 

 hvilket ovilkorligen erbjuder det största intresset, så finna vi, 

 att detta j ernte den fullkomligt öfverensstämmande II mest närmar 

 sig formeln Fe 8 S 9 . Af de öfriga representera I, IV och VI 

 bäst formlerna Fe 10 S 11 , Fe 6 S 7 och Fe 12 S 13 ; analysen V står 

 nästan midt emellan Fe 7 S 8 och Fe 8 S 9 . 



För ingen del bör man dock häraf draga den slutsatsen, 

 att flera kemiskt olika sammansatta magnetkisvarieteter skulle 

 förekomma, och detta desto mindre, som man finner lika stora 

 variationer i analyserna hos flera andra med magnetkisen jem- 

 förliga mineralier. Försöker man sammanföra alla analyserna 

 under en gemensam formel och tar mediet af eqvivalentför- 

 hållandena, får man medeleqvivalentförhållandet mellan jernet 

 och svaflet att vara: 



1 : 1,1232 



eller 8 : 8,98 56. 

 Utesluter man den så betydligt afvikande VI, blir för- 

 hållandet 



1 : 1,1307 



eller precist samma tal, som analyserna II och III gifvit. 



Formeln Fe 8 S 9 , hvilken fordrar 60,8 7 % jern och 39,13 % 

 svafvel, är således den formel, som med minsta fel kan antagas 

 som gemensam. Då emellertid analyserna äro så varierande, 

 kan man naturligtvis ej tillmäta de resultater till hvilka man 

 kommer genom att taga ett medeltal synnerligt stor betydelse, 

 allra helst då frågan rörer ett mineral af så egendomlig samman- 

 sättning som magnetkisen. 



Antager man, att jernet, som erhållits bland det olösta 

 skulle härröra af inblandad svafvelkis, och man subtraherar detta 

 jern samt en motsvarande mängd svafvel, 'få analyserna I, IV, V 

 och VI följande utseende: 



