ÖFVERS1GT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 7:3, N:0 2. 47 



inom Nord-Amerika, framställer sig helt naturligt den tanken, 

 att der de ända till 14000 fot höga Rocky Mountains stryka 

 fram, der har naturen satt en oöfverstiglig gräns för åtskilliga 

 arters utbredning, för några en vestlig, för andra åter en östlig. 

 Sålunda sätter denna stora bergsträckning, såvidt kändt är, en 

 östlig gräns för Ligia Pallasii, L. occidentalis, L. dilatata, Styl- 

 oniscus gracilis, Alloniscus perconvexus, JRhinoryctes mirabilis, 

 Porcellio gemmulahis, P. formosus, Armadillo speciosus, Sphcerillo 

 affinis; vester derom åter söka vi förgäfves Trichoniscus pusillus, 

 Oniseus affinis, O. vicarius, Porcellio pictus, P. trilineatus, P. 

 convexus. Men två arter finnas, som äro gemensamma för både 

 det Californiska kustgebitet och landet kring de stora insjöarne 

 i öster; de äro Ligidium hypnorum och Porcellio scaber. Yid 

 dessa bägge arters förekomst — man kunde vid sidan af dem 

 äfven ställa Porcellio maculicornis, ehuru denne ännu icke träffats 

 öster om Rocky Mountains — fäster sig ett särskildt intresse: 

 de förekomma båda i Europa och Norra Amerika, det vestra 

 med det östra, och sannolikt äfven öfver hela Asiens kallare 

 tempererade område. Om dessa två arter från deras ursprung- 

 liga centrum, som vi må antaga faller inom Europas eller må- 

 hända Asiens omkrets, spridt sig, så att säga, »sua sponte>; 

 antingen åt vester, eller åt öster, eller åt bäggedera hållen sam- 

 tidigt, hvilken spridning följaktligen måste hafva fortgått sedan 

 en ojämförligt lång tid tillbaka, eller om de möjligen först under 

 •de senaste århundradena följt civilisationen åt på någon af hennes 

 många stråkvägar, det är en fråga, som väl f ört j enar att man 

 åt henne egnar en mångsidig belysning. 



Ett annat lika märkligt förhållande är det, att af de högst 

 åtta arter, som hittills äro kända från det östliga Nord-Amerika, 

 sex, d. v. s. 75 procent, äro rent europeiska former. Det är 

 antagligt, att det kända antalet arter utgör endast en ringa 

 bråkdel af det, som verkligen finnes; men äfven om det berott 

 -endast på en tillfällighet, att i den vidsträckta kontinentens 

 östliga del påträffats nära nog uteslutande sådana former, som 

 äro öfver större delen af Europa mycket allmänna, så är dock 



