ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1875, N:0 2. 55 



längd motsvarar ändsegmentets halfva bredd. Detta yttre bi- 

 hang är ungefär tre gånger "så långt som bredt. De inre bi- 

 hangen äro cylindriska, något kortare än de yttre, skjuta ut ett 

 stycke bakom ändseginentet och äro i spetsen försedda hvar- 

 dera med 2 — 3 långa genomskinliga borst. 



Segmenten äro alla ytterst tätt besatta med små, för blotta 

 ögat icke märkbara vårtlika upphöjningar, och epimerernas fria 

 ränder ha ett fint sågadt utseende, orsakadt af de silfverglän- 

 sande, tydligt framträdande epidermoidalbildningarne. 



Kroppens grundfärg är gråbrun med ett bredare mörkare 

 band längs ryggen och ett smalare dylikt längs h vardera sidan 

 ofvanom de ljusgrå epimererna. Hufvudets lober äro ytterst 

 mörkt färgade. Mellan de mörkare banden på ryggen äro in- 

 strödda en mängd oregelbundna aflanga hvitgrå fläckar, talrikare 

 och tätare nedåt sidorna. På antennlederna, synnerligast den 

 tjerde och femte, äro i grundfärgen inströdda stjernlika mörkare 

 pigmentfläckar. 



Längden är hos de största exemplaren (fullvuxna, ägg- 

 bärande honor) 10 m.m., bredden 4,5 — 5 m.m., höjden 2,3 — 2,5 

 m.m. Hanarnes form är något mera långsträckt. Det sjunde 

 fotparets längd är något större än kroppens bredd. 



Af denna art äger jag 12 exemplar från San Pedro i mel- 

 lersta Californien (G. Eisen). 



12. Porcellio spiiiicornis Say 1818. 



(Journal of the Academy of Philadelphia, vol. I pag. 431). 



Hab. 



13. Porcellio maculicornis C. Koch 1840. 



Syn. 1840. Porcellio maculicornis C. Koch, Deutschl. Orust., Myriap. 



& Arachniden, 34: 16. 

 1853. » frontalis Lereboullet, Cloportides de Stras- 



bourg, pag. 63, tabb. I fig. 17, III 

 figg. 81—87. 

 1857. » pruinosus Kinahan, Natural Hist. Eeview, 



IV pag. 278, tab. 19 figg. 3, 5, 

 7, tak 21 fig. 1. 



