ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 18 7 5, N:0 2. 85 



syntes de, innan de hunno till botten, plötsligt blifva lifliga, 

 flytta sig framåt med rörelser liknande en igels och tillika under- 

 hjelpa sin fortkomst genom ett slags häftig rodd med de nu 

 genom analöppningen fullständigt och till sitt fulla antal ut- 

 skjutna bihangen. Mig synes det således naturligast att antaga 

 dem vara ett slags simorgan, möjligen också tjenstgörande såsom 

 tracliégålar. 



När larfstadiet är slut, börjar förpuppningen dermed, att 

 huden mörknar framåt från de båda vårtlika knölarna, som 

 omnämdes hos larfven. Den tillhårdnar i sin helhet, och en 

 spolformig, vid sin främre ända snedt afstympad puppa bildas 

 (tig. 12). Afstympningen är sned på sådant sätt, att ryggsidan 

 är kortare, ej går så långt framåt, som buksidan. Vid främre 

 eller undre kanten af denna afsneddning qvarsitta larfvens ande- 

 drägtshorn. Straxt under dessa synes på den ventrala sidan 

 en rynkig, nafvelformad intryckning, utvisande livar larfvens 

 munnöppning funnits. Här bakom ser man rudiment af fotparen. 

 Larfvens andedrägtstråd sitter qvar, fastän för alltid samman- 

 dragen. Färgen på puppskalet är vanligen mer eller mindre 

 mörk. Stundom är den dock till större delen gulhvit. 



RÉAUMUR såg, att den qvarsittande larfsvansen var ur stånd 

 att uträtta sin förra funktion, att den förtorkas, blifver rynkad 

 och skrynklig *), men han gaf ej akt på, att det några dagar 

 efter förpuppningen går på samma sätt med de trachéer, som 

 föra till puppans små horn 2 ). Hos äldre puppor ser man dessa 

 ofta så förstörda, att ett afbrott bildat sig på dem, hvarigenom 

 de små hornen upphört att stå i förening med den inom pupp- 

 skalet sig utbildande flugan. Om puppan någonsin andas genom 

 dessa horn, så är det blott i första början af sin tillvaro såsom 

 puppa. Såsom fullt utbildad, och sedan i öfre kanten af af- 

 sneddningen vid främre kroppsändan ett par större horn fram- 

 brutit genom de vårtlika bucklor i huden, som funnos redan 

 hos larven, är hon uteslutande hänvisad till att andas genom 



1 ) 3Iém. etc, sid. 463. 



2 ) Mém. etc, sid. 460. 



