ÖFVERSIGT XV K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 18 75, N:0 2. 111 



De äro ock af vida stöne vigt än de qvartsfria, då de ut- 

 göra en mycket väsentlig del af vår svenska berggrund. De 

 äro nu, genom Sveriges Geologiska Undersöknings arbeten, hvilka 

 af A. E. TÖRNEBOHM blifvit sammanstälda l ) och allmängjorda, 

 ordnade i följande grupper från de älsta till de yngsta: 



Gneisgranit 2 ), 



Upsalagranit, 



Orebrogranit, 



Stockholmsgranit. 

 Den s. k. Gånggraniten eller Pegmatiten är här icke upp- 

 tagen såsom särskild art, då detta namn hittills mera betecknat 

 ett förekomstsätt än en art. G-ranitgångar förekomma, som 

 bekant, i alla urbergarter både massformiga och skiffriga. hvar- 

 igenom sålunda på visst sätt den förut omnämda regeln om 

 de qvartsförandes högre ålder upphäfves. 



, Gneisgranitens bildningstid synes börja, då euriternas slutade. 

 Orebrograniten är tydligen yngre än euriterna, men äldre än 

 den kambriska tiden. Jag får längre fram påpeka detta. 



Hvad de skiktade bergarterna beträffar, har man indelat 

 dem på grund af den mineralogiska sammansättningen och det 

 yttre utseendet i gneis, glimmerskiffer, hälleflinta, kalksten o. s. 

 v. Försöken att indela dem efter åldern äro jemförelsevis nya 

 och ej talrika. Utom den amerikanska indelningen i laurentiska 

 och huroniska, hvilken ej synes passa för vårt land och här 

 rönt föga bifall 3 ), hafva vi att bemärka J. H. AF Forsselles' 

 för visso allt för litet kända och beaktade försök, mot hvilket 



samt derifrån fortsätter såväl norrut på bladet »Hjulsjö» som söderut på 

 bladet »Latorp». Den genomskär såväl den röda som gråa euriten, hälle- 

 flintan och kalkstenen, hvarjenite den i Mogrufvan (på bl. »Latorp») genom- 

 skär jernmalmlagret och en detta genomsättande pegmatitgång. 

 ') G. F. F. 1873. B. 1. N:o 10 och 11. 



2 ) Hit torde möjligen höra den af mig i beskrifningen till geol. kartbladet 

 »Örebro» omnämda något gneisartade granit, som der står kallad »Götlunda- 

 granit», men hvilken Törnebohm i sin nyss anförda uppsats icke omnämner. 

 Åtminstone synes denna granitart vara äldre än Orebrograniten. 



3 ) Försök äro dock gjorda att tillämpa denna indelning på Finlands bergarter. 

 Se F. R. WnK: Öfverblick af södra Finlands geologi. G. F. F. B. II N:o 8 



