116 GTJM^ELIUS, OM MALMLAGRENS ÅLDERSFÖLJD. 



här få reda på den röda gneisen, så finner man den verkligen 

 också, men endast såsom smalare band strax N. om graniten, 

 hvilka gå regelbundet i O. — V. samt stupa brant dels åt S. dels 

 åt N., samt såsom dylika band med riktning i N.N.O. — S.S.V. 

 norr om Hammarby ån och dess dal. Dessa band synas vexel- 

 lagra med den här rådande gråa gneisen, hvars lager söder om 

 ån gå regelbundet i O. — V., men norr om densamma böja sig i 

 N.O., N.N.O., O.— V., S.S.O., S.O. och åter O.— V. Stupningen 

 är i allmänhet stark, men på båda de ställen, der strykningen 

 går i O. — V., blir den nästan vågrät åt N. Sammanbinder man 

 de iakttagne strykningsriktningarne på en karta, så får man 

 tydligt se, att hela detta gneisparti kommit i dagen derigenom, 

 att vid granitens framträdande och de lagrade bergarternas i 

 samband dermed stående undanträngande ett i O. — V. gående 

 veck *) uppstått och äfven ett annat från detta i sned vinkel åt 

 N.N.V. Vid ytterligare påtryckning brusto vecken. Hammarby- 

 åns dal uppstod genom hufvud vecket, Nordankärrsbäckens genom 

 tvärvecket. Motvecken — fördjupningarne — å ömse sidor om 

 tvärvecket finnas också utmärkta genom Husbybäcken i vester 

 och genom Jerlehyttebäcken i öster. Särdeles märkligt är, att 

 den sistnämda, om den föregående tolkningen är riktig, icke 

 bör framgå till Hammarbyån i sydlig riktning, utan bör afvika 

 åt öster i nästan rät vinkel. Han gör så ock. Genom dessa 

 dalbildningar och den följande denudationen bragtes hela det 

 här synliga gneisområdet i dagen. 



Den andra dalen, som vi ofvan omnämde tillsammans 

 med Hammarbyåns dal, eller Modalen, är tillkommen på helt 

 annat sätt. Den är endast en fördjupning mellan två granit- 

 höjder, Östanbergshyttans i N.O. och Skymhyttans i S.V. Man 

 synes sakna fullt skäl att skrifva denna dals uppkomst på 

 sprickbildning eller på denudation. Sannolikare synes, vid jem- 



') På den synbarligen svagaste, knappt en fjerdedels mil breda, delen af höjden, 

 hvilken norrut betydligt breder ut sig och följaktligen hade mycket större 

 motståndskraft. 



