ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 7 5, N:0 2. 1 19 



mindre korn och kristaller ligga inbäddade i det andra minera- 

 lets massa. 



Öfriga granitarter saknas å bladet »Nora». 



Den röda gneisen förekommer i denna trakt hufvudsakligen 

 af två arter, en finkornig, granitartad, föga skiffrig, som består 

 af rödlett fältspat, grå qvarts och svart glimmer, samt en fin 

 till medelkornig, stundom till och med skenbart grofkornig, tydligt 

 skiffrig, af ungefär likartade beståndsdelar sammansatt, art. Den 

 förra förekommer vid Jernboden och Krokryggen; den senare 

 på öfriga ställen. 



Den gråa gneisen är vanligen medelkornig, men blir stundom 

 skenbart grofkornig. Dess fältspat är grå, gråhvit, grönaktig 

 och i närheten af röd gneis, ofta rödaktig. I en del lager ner- 

 skar oligoklas, i andra är ortoklasen lika riklig som oligoklasen. 

 Qvartsen är grå. Glimmern är mestadels svart, stundom dock 

 brun eller ljus. Svafvelkis är ej sällsynt. Hornblende före- 

 kommer äfven på några ställen. 



Den röda euriten har — utom euriternas gemensamma 

 karakter att bilda en öfvergångslänk mellan de i mineralogiskt 

 afseende gröfre utbildade gneiserna och de täta hälleflintorna 

 — följande kännemärken. Dess färg vexlar mellan svagt röd- 

 aktig, ljusröd, köttröd, tegelröd. Den finnes i olika arter: nästan 

 tät, hälleflintartad, för slag sönderspringande i s.karpkantiga 

 stycken (kring sjön Greken); finkornig, nästan oskiffrig, granit- 

 artad (vid Fåsjöhyttehäll, Gunillatorp, Striberget); tydligt skiffrig, 

 något gneisartad (mellan Ringshyttan och Belgsjön); porfyrartad 

 genom inströdda qvartskorn eller fältspatskristaller (Pershyttan, 

 Oskevik, Gunnarsberg, Lillsjön, Konstdammen m. fl. ställen). 

 Glimmern är vanligen tydligt skönjbar, oftast svart, men äfven 

 hvit, silfverglänsande, gul, grön, rödaktig, brun o. s. v. Sjelfva 

 grundmassan är vanligen så finkornig, att man ej med blotta ögat 

 kan igenkänria de olika mineralerna. Under mikroskopet visar 

 sig qvartsen öfvervägande, men något fältspat finnes äfven. 



Hornblendeeurit är en bergart, som icke till utseendet har 

 mycket gemensamt med euriterna, men som dock otvifvelaktigt 



