ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDL1NGAK 18 7:», N:0 3. 7 



omfattande material har på senaste tiden Fr. Meinert (XXII), 

 nutidens främste myriopodolog, lemnat en förträfflig och, sanno- 

 likt att döma, för all framtid bestcående indelning af slägtet 

 Lithobius. Denna Meinerts indelning, vidare utvecklad efter 

 upptäckten af en från alla hittills kända Lithobier genom höft- 

 porernas läge skild art, L. megaloporus Stbrg, lägges här till 

 grund för det gamla slägtets indelning i underslägten. 



För den systematiska anordningen af de sålunda uppkomna 

 sex underslägtena blir det af vigt att se till, hvilket bör ställas 

 främst och hvilket sist, eller med andra ord hvilket bör anses 

 vara kommet längst i utveckling och tvärtom. De två frågor, som 

 det här vore nödvändigt att få utredda, Chilopodernas ontogenesis 

 och phylogenesis, befinna sig ty värr i ett så föga bearbetadt 

 tillstånd, att af dem ingen synnerlig upplysning står att vinna. 

 Men om, såsom det är god anledning att antaga, Geophi- 

 loida? äro de lägst utvecklade af alla Chilopoder, och en jäm- 

 förelse mellan dessa, Scolopendrella, Scolopendroidse och Cerma- 

 tioidae gör tydligt, att ryggsköldarnes rektangulära eller afrun- 

 dade form, nu för alla dessa en genomgående karakter, måste 

 hafva tillkommit för mycket lång tid tillbaka: då förefaller det 

 helt naturligt att betrakta den grupp utaf slägtet Lithobius, som 

 utmärkes genom samtliga ryggsköldarnes afrundade hörn, såsom 

 den lägst stående. Det må vara mycket, svårt att säga, i hvad 

 förhållande enhvar af de öfriga grupperna står till både denna 

 den lägsta och samtlige de andre med hänsyn till sin uppkomst, 

 om de utgått alla från samma början och genast genom karak- 

 tärernas divergens skilt sig åt, eller om de möjligen utvecklat 

 sig den ene ur den andre, svaret på den frågan kunna de geo- 

 logiska urkunderna allena gifva, men så mycket är dock tydligt, 

 att ryggsköldarnes ombildning, på hvad sätt den än må vara 

 kommen till stånd, hos några former gått mycket långt, hos 

 andra mindre. Högst ställer jag den grupp, der ryggsköldarnes 

 ombildning gått längst, och de andra intaga sina platser efter 

 samma grund. 



