ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖHHANDLI.NGAtt 1S75, N:o 3. 67 



f B. fusca ß tristior Nyl. Lapp. or. p. 143. 



Njåmmelst på torfjord till höger om stigen, som leder från 

 nybygget Njungis till sjön Tarrau. 



B. atrofusca (Fw.) Hepp., Th. Fr. Lieh. Scand. p. 436. 

 Anmärkt äfven på Snjärrak ofvanför trädgränsen. 



B. castanea Hepp., Lecanora Th. Fr. Lieh. Scand. p. 272. — 

 Lieh. Anteckn. p. 494. 

 Ingalunda sällsynt; isynnerhet förekommer den spridd öfver 

 hela subalpinska regionen. Såsom ytterligare lokaler kunna 

 nämnas Birna Pakte samt mellan Snäva och Aktse. 



t B. curvescens Nyl. (Mudd), Lecanora Th. Fr. Lieh. Anteckn. 

 p. 272 & 73 (sub castanea). 



På mossbeväxta klippväggar och flyttblock vid gränsen 

 mellan den subalpinska och alpinska regionen t. ex. Passo på 

 toppen, Nammats. — Otvifvelaktigt nära sammanhängande med 

 föregående. Huruvida den rätteligen bör upptagas såsom särskild 

 art eller såsom en form af castanea, torde ännu vara ovisst. 

 Skäl finnas för båda åsigterna. Båda arterna 1. formerna visa 

 sig konstanta och lätt igenkänliga. Ofvergångar har jag ej 

 kunnat finna. Sporerna hos den senare äro enl. Th. Fries 1. c. 

 betydligt större än hos den förra. 



Nyländer (Lapp. or. p. 134, 135) och efter honom Th. 

 Fries (1. c.) föra B. castanea (incl. curvescens) till slägtet Le- 

 canora på grund af det anmärkningsvärda förhållandet att goni- 

 dier förekomma inom apothecierna och dessa således endast till 

 yttre 'utseendet hafva excipulum proprium. Om ock detta för- 

 farande måste gillas ur strängt vetenskaplig synpunkt, så möter 

 det dock svårigheter vid den praktiska tillämpningen. Det blir 

 nämligen omöjligt att på yttre utseendet skilja emellan en Le- 

 canora och Biatora, helst som ett dylikt förhållande torde kunna 

 uppvisas hos flera Biatora-arter såsom Nyländer redan gjort 

 beträffande Biatora fuscescens, hvilken således äfven skulle föras 

 till Lecanora. (Se härom Flora 1872 p. 552). Förhållandet är 



