ÖFVERSIGT AF K. VET ENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 5, N:o 5. 13 



har ingenstädes blifvit iakttagen, men efter all sannoliket hvilar 

 den omedelbart på sandstenen. Mäktigheten är obekant; då 

 skifferleran icke har någon användning, har man i skifferbrotten 

 ingenstädes brutit sig ned mycket djupare än till hennes öfre 

 gräns, och i de aldra flesta är icke ens denna uppnådd. Med 

 borr har Karlsson vid Vrana nedträngt 10 fot, utan att nå 

 skifferlerans botten. Anmärkas bör dock, att lagren der hafva 

 en stupning af 30°, så att den verkliga mäktigheten är mindre 

 än den som angifves genom en borrning. — Inuti skifferleran 

 ligger, såsom körtelformiga konkretioner, och måhända äfven som 

 sammanhängande lager, en blågrå eller gröngrå kalk. 



Alunskiffern har här sitt vanliga utseende, och är således 

 tunnskifvig, svart, med svartaktigt, glänsande streck. Bitumen- 

 halten är tillräckligt stor att göra den brännbar. Deremot före- 

 kommer svafvelkis ej så ymnigt insprängd som på vissa ställen, 

 isynnerhet i Skåne. Endast sällan är den här synlig för ögat. 

 Genom hela alunskifferlagret förekommer bituminös kalk eller 

 orsten, dels som körtlar, dels i sammanhängande hvarf. Dess 

 färg är mörkgrå till svart. Texturen är än nästan tät, än kri- 

 stallinisk, i senare fallet ofta stänglig. Alunskifferns mäktighet 

 är antagligen betydligt större än skifferlerans. Till störst djup 

 är den genombruten vid Latorp. Afven der har dess undre gräns 

 ej uppnåtts, men torde ej vara aflägsen. På stället säges, att 

 vid en för länge sedan företagen borrning sandsten påträffades 

 närmast under ett orstenshvarf, som utgör bottnen i en del af 

 brottet. Denna uppgift är dock högst osannolik. Antagligen 

 ligger här som "på andra ställen under det lägsta orstenhvarfvet 

 först någon alunskiffer, sedan skifferlera. — Alunskifferns ut- 

 seende är detsamma genom hela lagret, och det är således endast 

 genom den inlagrade orstenen och framför allt genom de i denne 

 förekommande försteningar som dess olika delar kunna skiljas. 



I palseontologiskt afseende utmärker sig skifferlagret deri- 

 genom att dess alla delar, ehuru de innehålla olika arter af 

 försteningar, dock. endast innehålla sådana former som omiss- 

 känneligen tillhöra den s. k. primordialzonen. I alla svenska 



