16 LINNARSSON, ÖFVERSIGT AF NERIKES ÖFVERGÅNGSBILDNINGAR. 



motsvarigheter till de båda öfre afdelningarna af Vestergötlands 

 Paradoxidesskiffer. Här äro de emellertid, såsom redan anmärkts, 

 föga utvecklade. De intaga i Nerike en mycket obetydlig del 

 af alunskifferlagret och äro svåra att skilja såväl från hvarandra 

 som från den lägsta delen af Olenusskiffern. Deras förhållande 

 till hvarandra och till Olenusskiffern torde bäst inses af den 

 längre fram följande speciela redogörelsen för de särskilda ge- 

 nomskärningarna. Bland lokaler, der dessa båda afdelningar 

 träffats, kunna nämnas Edsbergs Sanna, Hjulsta, Vinala, Vrana 

 och Östra Ryninge. 



Olenusskifferns lägre afdelning innehåller ej alltigenom samma 

 försteningar. Isynnerhet på Hunneberg i Vestergötland och vid 

 Andrarum i Skåne har man lätt att urskilja flera underafdel- 

 ningar med olika försteningar. Afven i Nerike kunna sådana 

 spåras, ehuru mindre tydliga och mindre konstant utvecklade. 

 Mest konstant och bäst utvecklad är öfverallt i Nerike den 

 lägsta delen, som utmärkes af Olenus gibbosus Dalm., och O. 

 truneatus BrÜNN. samt Agnostus pisiformis Lin., och i hvilken 

 jag för öfrigt icke funnit någon annan förstening än Agnostus 

 reticulatus Ang., äfven den ganska sparsamt. Högre upp finner 

 man på några ställen, såsom Ostanfall, Stänger och Östra Ry- 

 ninge, Pavabolina spinulosa Wahlenb. och Orthis lenticularis ' 

 Wahlenb., men den af dem karakteriserade afdelningen saknas på 

 andra ställen. Endast på enstaka ställen har jag funnit ett par 

 andra underafdelningar, af h vilka den ena, som förekommer vid 

 Tomta, utmärkes af Beyrichia Angelini Barr., den andra, som 

 förekommer vid Hjulsta, af Leptoplastus stenotus Ang. Af 

 dessa har den förra sin plats mellan Olenuslagren och Para- 

 bolinalagren, den senare ofvanpä Parabolinalagren. 



Olenusskifferns öfre afdelning är i Nerike, liksom i nästan 

 alla öfvergångstrakter, hufvuclsakligen karakteriserad af två tri- 

 lobitarter, Peltura soarabmoides Wahlenb. och SpJueropJdhalmus 

 alatus BOECK, och kan derför lämpligen betecknas som Peltura- 

 zonen. Utom de båda nämnda försteningarna har jag här blott 



