18 LINNAKSSON, ÖFVERSIGT AF NERIKES ÖFVERGAXGSBILDNINGAR. 



delaktigast. Bränningen sker i Nerike ej i ugnar, utan i öppna 

 högar eller s. k. fyrar, i hvilka skiffer och orsten eller ortho- 

 ceratitkalk läggas i vexlande hvarf. 



För öfrigt användes bränd alunskiffer jemte kalk till cement- 

 tillverkning. __ Härtill väljas företrädesvis hårdt brända, något 

 sammansintrade skifferpartier, s. k. rusor, hvilka anses lemna den 

 bästa produkten. 



De i alunskifferlagret ingående bergarternas stora ekonomiska 

 värde gör det önskligt att, då någon del af lagret påträffats, 

 kunna ungefärligen bestämma, huru långt det fortsätter på djupet. 

 En säker ledning har man härvid af försteningarna, emedan, 

 såsom o fv an angifvits, och såsom ytterligare skall visas i den 

 följande detaljerade redogörelsen för de särskilda genomskärnin- 

 garna, olika delar af lagret innehålla helt olika försteningar. 

 Om man sålunda finner Peltura scarabceoides eller Sphceroph- 

 ihalmus alatus, kan man vara förvissad om att mycket återstår 

 af lagret, innan dess botten uppnås. Finner man åter Olenus 

 gibbosus eller Agnostus pisiformis, så kan man deraf sluta, att 

 den återstående mäktigheten ej är synnerligen betydlig, och ännu 

 säkrare utvisar ett fynd af t. ex. Agnostus Icevigatus eller Le- 

 perditia primordialis, att man befinner sig nära lagrets botten. 



3. Kalklagret. 



Kalklagret har sin största utbredning vid öfvergangsområdets 

 vestra gräns, mellan Orsta och Lanna. I söder derifrån träffas 

 det norr om Edsbergs Sanna. Vid öfvergangsområdets södra 

 gräns äro tre mindre kalkstensfält kända, kring Hällebråten och 

 Yxhult i Kumla socken, vid Sätterböl i Skyllersta och vid Skär- 

 sätter i Asker. Slutligen höjer sig en bildning af kalk och 

 skiffer öformigt öfver sandstensslätten vid Vrana i Skyllersta 

 socken. 



Såväl i af.seende på bergartens beskaffenhet som i afseende 

 på försteningarna liknar Nerikes kalklager den sedan gammalt 

 väl bekanta s. k. orthoceratitkalken i våra öfriga landskap, sär- 

 skildt i Vestersötland och Östergötland. Hvarken bergartens 



