30 LINNARSSON, ÖFVERSIGT AF NERIKES ÖFVERGANGSBILDNIRGAR. 



sedan blågrön skifFerlera, med kalkkonkretioner innehållande 

 Paradoxides Tessini och Agnostus gibbus. Inga af de förste- 

 ningar som utmärka de cfre afdelningarna af Paradoxidesskiffern 

 träffades, sannolikt derför att ingen kalk eller orsten förekom 

 inom den del af skiffern som här torde representera dessa af- 

 delningar. Brottets djupaste del var nu fylld med vatten till 

 fiere alnars djup, och derför otillgänglig för iakttagelser. En pä 

 stället lemnad uppgift, att den »starkaste skiffern» (d. v. s. den 

 mest brännbara) fåtts »på djupet», är högst osannolik. Ett 

 sådant förhållande skulle ej kunna förklaras annat än med till- 

 hjelp af mycket betydliga och ej på andra ställen i dessa trakter 

 iakttagna rubbningar i lagrens läge; antingen skulle lagren vara 

 rent af omböjda och derför upprepas på djupet, eller också 

 skulle det ofvan skildrade skifferpartiet vara en lösryckt massa 

 som blifvit skjuten öfver det egentliga fasta skifferlagret. Man 

 har nämligen inga skäl att antaga, att på något ställe, der lagren 

 bibehållit sitt ursprungliga läge, någon brännbar skiffer före- 

 kommer under skifferleran. 



Öster om det urbergsfält som sträcker sig V. och S.V. om 

 Mosjön är utan tvifvel sandsten rådande, ehuru den knappast 

 på något enda ställe med säkerhet träffats i fast klyft. Skiffer 

 och kalk förekomma, med undantag af ett enda isoleradt parti, 

 endast i öfvergångsbildningens södra del. 



Vid Hjortsberga i Kumla socken — ett ställe som jag 

 ej kom att besöka — har V. Karlsson funnit alunskiffer, men 

 enligt hans uppgift l ) är den der »skrynklad och sönderbruten, 

 så att man möjligen skulle kunna ifrågasätta huruvida den syn- 

 liga skiffern verkligen tillhör sjelfva berggrunden». 



Sedan gammalt bekanta äro kalkbrotten omkring Yxhult och 

 Hällebråten i Kumla socken. Kalklagret är der på en större 

 sträcka betäckt endast af ett helt tunnt jordlager, en omstän- 

 dighet som föranledt öppnandet af en mängd brott. Närmast 

 landsvägen, på ömse sidor om densamma, bryter man till hugg- 

 ning en rödlätt kalk med endast få försteningar, såsom Mega- 



') Beskrifuhig till kartbladet »Segersjö», sid. 19. 



