32 LINNARSSON, ÖFVERSIGT AP NERIKES ÖFVERGANGSBILDNINGAR. 



dragas i tvifvelsmål, ehuru den ej kunnat konstateras genom di- 

 rekta iakttagelser. 



Nordvest om Sätterböl liar en mindre fläck omkring Hög- 

 torp å kartan tecknats som skiffer. Intet fast lager har der 

 träffats; men antagligt är att den jemförelsevis betydliga höjd 

 pa hvilken denna by ligger ej är bildad blott af grus. Om ett 

 fast lager har del i dess bildning, måste detta vara skiffer och 

 måhända derjemte kalk. 



Längre österut har skiffer blifvit blottad på en mängd ställen 

 norr om den af urberg begränsade höjdsträckning som i söder 

 begränsar Nerikesslätten. Sannolikt bildar skiffern här ett, åt- 

 minstone i det närmaste, sammanhängande fält, som i ungefär 

 ost-vestlig riktning sträcker sig från Ofre Åkerby och Tarsta i 

 Skyllersta socken till Stenkulla i Lennäs socken, i söder stöd- 

 jande sig direkte mot urbergshöjden, i norr mer eller mindre 

 terrassformigt sluttande ned mot sandstensslätten. Endast på 

 ett ställe, omkring Skärsätter i Askers socken, har skiffern inom 

 detta fält befunnits öfverlagrad af kalksten. 



Vid Ofre Åkerby är ett litet brott öfverst i en kulle. 

 Skiffern stupar öfverallt utåt. Endast få orstenskonkretioner 

 sågos, innehållande Sphcerophthalmus alatus. 



Vid Tarsta är skiffern mycket veckad. I orstenskonkre- 

 tioner träffades Peltura scarabceoides och Sphcerophthalmus alatus. 

 Skiffern tillhör således, liksom den vid Ofre Åkerby, Peltura- 

 zonen. 



En något djupare del af skifferlagret har blifvit blottad vid 

 Os by. Der voro vid mitt besök två helt små brott omedelbart 

 bredvid hvarandra. I det östra sågs ingen orsten, och skifferns 

 ålder kunde derför der ej bestämmas. I det vestra innehöll 

 skiffern ett orstenslager med Olenus gibbosus och öfver detta 

 bollar med Peltura scarabceoides och Sphcerophthalmus alatus. 



Ännu djupare delar af skifferlagret har man genombrutit i 

 ett litet brott öster om Ull avi. I brottets vestra vägg sågs 

 en orstensbank, som i mängd innehöll Olenus gibbosus och må- 

 hända äfven truncatus, men för öfrigt blott några få exemplar 



