ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR/ 1 8 7 5, N:0 5. 33 



af Agnostus pisiformis och ett enda af A. reticularis. I den 

 östra väggen var en annan orstensbank synlig. Den innehöll 

 Orthis exporrecta, Leperditia primordialis, Agnostus Iwvigatus 

 och A. pisiformis, således representanter af både Paradoxides- 

 skifferns och Olenusskifferns faunor. Hvilket läge de olika ar- 

 terna intogo i förhållande till hvarandra, kunde jag ej utröna, 

 då omständigheterna ej tilläto mig att åtkomma mer än en högst 

 liten del af denna orstensbank. Det såg snarast ut som om de 

 varit utan någon bestämd ordning blandade om hvarandra, ett 

 förhållande som dock torde vara endast skenbart. 



. Norr om Vin al a är ett brott, som är temligen stort men 

 länge varit öfvergifvet, så att väggarne till en stor del äro 

 öfvervuxna. I öfre delen af brottet framsticka här och der or- 

 stenspartier, som tyckas utgöra delar af ett sammanhängande 

 lager. Det innehåller i mängd Olenus gibbosus eller truncatus. 

 Under detta lager sågos i skiffern blott några få spridda bollar 

 af orsten, i allmänhet fattiga på försteningar. De flesta inne- 

 höllo Agnostus pisiformis. Dock förekomma äfven några af 

 Paradoxidesskifferns vanliga försteningar här i orstenen. Vid 

 mitt första besök på detta ställe, år 1871, fann jag nämligen 

 Acrothele coriacea och Agnostus kevigatus; men dem lyckades 

 jag ej återfinna vid ett förnyadt besök år 1874 (då, bland annat, 

 häftiga åskbyar försvårade arbetet), och jag kunde derför nu ej 

 vinna några närmare upplysningar om deras förekomstsätt. I 

 vissa delar af brottet innehålla, såsom jag vid det senare be- 

 söket fann, äfven de lägsta orstensbollarne endast Agnostus 

 pisiformis, men i andra delar finnas antagligen orstensbollar med 

 andra försteningar vid en ännu lägre nivå. På ett ställe, der 

 alunskiffern var synlig utan afbrott, var dock afståndet från en 

 orstensboll med Agnostus pisiformis ned till alunskifferns bas 

 helt obetydlig. De öfre delarne af Paradoxidesskiffern, för hvilka 

 Acrothele coriacea och Agnostus laivigatus äro utmärkande, kunna 

 således här, liksom i allmänhet i Nerike, endast hafva en mycket 

 ringa mäktighet. Mera utvecklad är här den lägsta afdelningen, 

 hvilkens mäktighet dock ej kan bestämmas, emedan blott dess 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 32. N:o 5. 3 



