ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 5, N:0 5. 61 



gjord vid ena ändan af stången. På detta sätt lyckades man 

 få draggningslinan under en viss sträcka af isen och en af dess 

 båda ändstycken upp genom hvardera af de båda hufvud- 

 vakarne. Ungefär på linans midt eller åtminstone alltid något 

 längre från dess ena ända än af stan det mellan de båda yttersta 

 hålen i raden fastbands en vanlig bottenskrapa. — Denna ned- 

 släpptes genom den ena af hufvudvakarne. Genom att draga i 

 den del af linan, som befann sig i och vid den motliggande 

 hufvudvaken, fördes skrapan öfver en viss yta af bottnen. Skra- 

 pan upptogs och tömdes på sitt innehåll. Önskade man ännu 

 en gång öfverfara samma del af bottnen, som förut, nedsänktes 

 den ånyo genom den vak, i hvilken den blifvit upptagen och 

 drogs tillbaka genom halande i den del af tåget, som uppgick 

 genom den af de båda hufvudvakarne, i hvilken skrapan förra, 

 gången nedsänkts. — Arten af de undersökningar, som förenades,, 

 kräfde, att samma djur och växtformer erhöllos vid olika tid- 

 punkter och ett sådant mål vanns lättast derigenom att dragg- 

 ning anställdes på den plats, der de för tillfället behöfliga ar- 

 terna förut blifvit funna. Då det dock var af vigt och intresse 

 att erhålla kännedom om det ungefärliga antalet djur- och alg- 

 species, som på denna trakt och vid denna tid vore att anträffa,, 

 sökte man också att anställa draggningar på så många sins- 

 emellan olika lokaler som möjligt. — Om man önskade dragga 

 på samma plats som någon gång förut utan att derföre med 

 skrapan öfverfara alldeles samma del af bottnen, höggs i omedel- 

 bar närhet af, men något åt sidan om den ena hufvudvaken ett 

 nytt större hål, till hvilket på vanligt sätt den närmast varande 

 ändan af draggningslinan^ fördes. Den del af bottnen, öfver 

 hvilken skrapan nu kom att föras, var, såsom lätt inses, en 

 annan än den, öfver hvilken den vid föregående draggning här på 

 stället framgått. 



Den is, som i midten af September fyllde Mosselbay och 

 inom kort sammanfrös till en ismassa, blef ej qvarliggande hela 

 vintern om. Redan i början af November öppnade sig hafvet 

 utanför vår öfvervintringsplats och i slutet af samma månad 



