ÖFVBRSIGT AFK. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 7'., N:0 7. 29 



En lösning af antimonsyra, beredd medelst tillhjelp af salt- 

 syra och vinsyra, gaf ej fällning för ferrocyankalium. 



Ferroeyan- Wismut. 

 B ^FeCy 6 + 7H. 2 



bereddes på det sätt att wismutnitrat löstes i vatten och så mycket 

 saltsyra, att vätskan ej fäldes vid tillsats af en lika volym 

 vatten, hvarpå ferrocyankaliumlösning tillsattes. Den då upp- 

 kommande fällningen löste sig till en början ånyo liksom vid 

 antimon, men blef sedan konstant. Fällningen är ljusgul, tem- 

 ligen volyminös, men tung och afsättning der för lätt. Den 

 löses af starkare saltsyra, men Falles ur lösningen vid tillsats 

 af vatten; är således ej såsom uppgifvits olöslig i syror. Vid 

 beredningen fäldes filtratet af ferrocyankalium, hvarför wismut 

 fans närvarande i öfverskott. 



Analys. 0,9625 gr. dekomponerades med qvicksilfversulfat, 

 och den återstående massan löstes i saltsyra. Ur lösningen fäldes 

 wismut som basisk klorwismut, hvilken reducerad genom smält- 

 ning med cyankalium gaf 0,3479 gr. wismutmetall. Vidare er- 

 höllos 0,1302 gr. jernoxid och 0,1244 gr. kaliumsulfat, motsva- 

 rande 0,0911 gr. jern och 0,0558 gr. kalium. 



I procent: funnet. beräknadt. 



Wismut 36,15 35,77 



Kalium 5,81 6,68 



Jern 9,47 9,54. 



Om vi nu söka sammanfatta resultaten af det föregående, 

 finna vi, att liksom de sällsynta jordarterna samtliga de under- 

 sökta metallsyrorna gifvit alkalihaltiga ferrocyanföreningar. En 

 del af dessa äro dock för obeständiga, för att kunna erhållas i 

 rent tillstånd, och är detta specielt fallet med tellursyiiighetens, 

 tantalsyrans och wolframsyrans, samt i mindre grad med niob- 

 syrans och tennsyrans föreningar. Alkalifria föreningar äro en- 



