43 



Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1875. N:o 7. 

 Stückhohn. 



Om de strömningar som uppstå i närheten af flod- 

 mynningar: ett bidrag till kännedomen af hafs- 

 strömmarnes natur. 



Af F. L. Ekman. 



Tafl. X. 



[Meddeladt den S September 1875]. 



För de gamla folkens föreställning var hafvet det öde, med 

 vatten fyllda ofantliga rummet, fruktansvärdt för tanken genom 

 dess enformighet liksom i verkligheten för dess våldsamhet, när 

 vindarne, den enda makt som syntes kunna förläna det rörelse 

 och omvexling, uppdrefvo dess vågor. I våra dagar deremot, 

 hvilken rikedom af föreställningar och begrepp uppväcker ej 

 tanken pä oceanen och dess fysiska förhållanden! Vi veta att 

 rörligheten af dess partiklar ej blott är inskränkt till vågornas 

 spel och de strömmar som vindarne kunna framkalla på dess yta, 

 strömmar ovaraktiga och vexlande i samma grad som deras 

 orsak. Framdrifna af oafbrutet verksamma krafter, ofta i rikt- 

 ningar motsatta de rådande vindarnes, gå mäktiga hafsströmmar, 

 som utan uppehåll föra oceanens vatten från ett ställe af jorden 

 till ett annat. Obundna af fasta flodbäddar och burna på ett 

 rörligt underlag framflyta de fritt mellan stillare vattenområden, 

 afvika lindrigt än åt en, än åt en annan sida i mån som årens 

 eller årstidernas klimatiska olikheter kunna förorsaka rubbningar 

 i deras jemnvigtsläge och påskynda eller hejda deras fart, men 

 återtaga sedan på nytt deras medelhastighet och hufvudriktning. 

 I deras djupa sköte förvara de solvärme från lägre breddgrader 

 eller köld från arktiska regioner; utmed deras väg födas regn- 

 moln och dimmor, stormar och åskväder. Vid deras utgångs- 



