44 EKMAN, OM HAFSSTRÖMMAKNE. 



punkt ofta sammanträngda och snabba vidga de sig alltmer under 

 det de minska deras hastighet och mildra sedan med det värme 

 de afgifva, de nordvestliga kontinenternas vintrar, eller bringa 

 med deras inneboende köld svalka åt tropiska kustländer. Sedan 

 de under en större del af deras väg framströmmat på oceanens 

 yta, försvinna de för att fortsätta deras bana på djupet. De 

 varma strömmarne uppstiga sannolikt åter inom de arktiska 

 regionerna, der de sätta en gräns för polarisens tillvext, och 

 återvända sedan såsom kalla ytströmmar emot lägre breddgrader. 

 De nedgående kalla strömmarne å deras sida sänka sig efter 

 en tid ned under det mötande varmare vattnet för att sedermera, 

 mellan vändkretsarne småningom stiga uppåt och slutligen på 

 nytt såsom varma ytströmmar uppträda i dagen. 



Det är emellertid ej blott genom dessa strömmar af mer 

 utpreglad begränsning och hastighet som omsättningen af ocea- 

 nens vatten betingas. Åfven de mellanliggande områdena, såväl 

 i ytan som på djupet, äro inbegripna i en ehuru långsammare 

 och mer omärklig förflyttning af deras vattenmassa, och till och 

 med de hafsbassiner, som genom trånga sund äro skiljda från 

 gemenskapen med sjelfva oceanen, såsom Östersjön och Medel- 

 hafvet, äro ej undandragna det allmänna beständiga kretsloppet. 

 Antingen tillflödet af flod vatten i dessa bassiner öfverväger af- 

 dunstningen frän deras yta, eller är otillräcklig att fylla det tom- 

 rum, som denna förorsakar, så finner dock oceanens vatten både 

 sin ingång till och sin utgång ifrån dessa skenbart isolerade rum. 

 Det inflödar, i förra fallet som en bottenström, i sednare fallet 

 som en ytström, utbreder sig och intränger, ehuru mer och mer 

 uppblandadt med den- ifrågavarande bassinens eget vatten, ända 

 tili hans innersta förgreningar, och återvänder sedan, i förra 

 fallet som en ytström, i sednare fallet som en bottenström, till 

 uceanen; dess utjemnande verkan på salthalten sträcker sig i 

 båda fallen djupt under nivåen af den bottentröskel, som det 

 vid bassinens mynning har att öfverstiga. Man finner i sjelfva 

 verket ingen sådan hafsvik, om hvilken man har grundadt skäl 



