ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 75, N:0 7. 79 



I de ofvanför bb befintliga nivåerna kommer således den 

 varmare pelaren att utöfva ett öfvertryck öfver den kallare, 

 hvilket öfvertryck stegras alltjemnt emot ytan, tills slutligen det 

 allra öfversta lagret af den varma pelaren icke finner något 

 hydrostatiskt sidotryck alls från den kalla pelaren sida. 



Vi antogo här att vattnet mellan nivåerna a och b blifvit 

 uppvärmt hela vägen till en och samma temperatur t'. Om vi 

 åter antaga att värmen blifvit ojeinnt fördelad, så att den från 

 t"° på ytan småningom aftager till t° i nivåen bb, så kunna vi 

 i alla fall tillämpa samma resonnement i fråga om den upp- 

 värmda och den ej uppvärmda vattenpelarens hydrostatiska tryck. 

 Deras tryck i nivåen bb blir som förut p; skilnaden blir för 

 öfrigt blott den, att den varma pelarens hydrostatiska tryck för 

 en viss nivå icke blott blir beroende af antalet lika tjocka vatten- 

 lager, som befinner sig öfver ifrågavarande nivå, utan äfven af 

 deras täthet. Om således den till uppvärmningen åtgångna 

 värmemängden blifvit starkare fördelad i vattenpelarens öfre än 

 i dess undre lager, så har detta blott till följd att den upp- 

 värmda vattenpelarens öfvertryck öfver den kallare blir i de 

 öfre nivåerna något mindre, i de nedre nivåerna deremot något 

 större, än om värmemängden blifvit jemnt fördelad. Men det 

 hufvudsakliga förhållandet blir för öfrigt oförändradt. 



Fig. 2. 

 uf W 



J 



Fig. 3. 



-i 



f \\ 



Var den värmekälla, som åstadkommit temperaturförhöj- 

 ningen en öfvergående, så komma tryckförhållandena temligen 

 snart att utjemna sig. Den uppvärmda vattenpelarens olika 

 lager komma att nedtill långsamt, upptill allt hastigare utbreda 

 sig i det de tränga undan det kallare vattnet, och det allra 

 öfversta lagret kommer att fritt utflöda öfver de under dess 



