ÖPVERSIGT AF K. VETEN SK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 75, N:0 7. 87 



nemligen visat, att der floden faller ut, finnes ingen sådan kil af 

 sötare vatten som den vi här hafva antagit, utan tvertom in- 

 träder maximum af salthalt på det djup, som ungefärligen mot- 

 svarar sötvattensströmmens undre nivå, just straxt utanför elf- 

 mynningen. 



Ehuru det fenomen, hvarmed vi här sysselsatt oss, är af en 

 ytterst invecklad natur, eftersom de båda vattenlager, som söka 

 deras hydrostatiska jemnvigtslägen, äro i en beständig rörelse, och 

 jemnvigtens intagande oupphörligt förhindras genom det på nytt 

 tillströmmande flodvattnet, så bör det likväl vara tydligt, att de 

 konstanta nivåer, som det utströmmande sötvattenslagret under 

 fullt ostörda förhållanden skulle antaga på olika afstånd från 

 flodmynningen, bland annat blefve betingade af de beträffande 

 vattnens spec. vigt. Blifva nu de tryckdifferenser mellan vatten- 

 lagren, som bero på deras olika spec. vigt, tagna i anspråk i 

 och för frambringandet af vissa nivåskilnader, så äro de i och 

 dermed balancerade, och någon bottenström bör således ej af dem 

 kunna föranledas. 



Orsaken till den mäktiga bottenström, som likväl, enligt hvad 

 jag visat, på sådana ställen inträder, bör derföre enligt min 

 åsigt sökas i det mekaniska arbete, som floden förrättar, i det 

 den till följe af friktion mot och diffusion med de angrän- 

 sande vattenlagren, bringar dessa i rörelse. Det bortförda vattnet 

 kan ej ersättas af det, som floden sjelf nedför, utan måste er- 

 sättas af hafsvatten, som i form af en bottenström flödar mot 

 mynningen. 



Ur alldeles samma synpunkt hafva vi rätt att betrakta de 

 företeelser, som visa sig vid mynningen af de hafsbassiner, hvilka 

 föra ett sötare vatten, t. ex. Östersjön. Sundet och Bältena, hvad 

 äro de väl annat än breda och korta floder, i hvilka resultatet af 

 de många flodtillopp, som Östersjöns vidsträckta vattenområde 

 «mottager, visar sig i samladt mått? Liksom Östersjön ibland 

 till följe af tillfälliga nivåförändringar inflödar i Mälaren, så går 

 ytströmmen i Sundet och Bältena emellanåt från Kattegat in 

 i Östersjön; men det motsatta förhållandet är dock det normala. 



