ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 7 5, N:0 7. 93 



skall ersätta det vid sjelfva elfraynningen bortförda, hvarest 

 friktionen är starkast, måste tillryggalägga hela vägen dit i form 

 af bottenström, ty ingenting kan slippa fram i form af sido- 

 lwirfvel på ytan. Ägde ingen diffusion rum mellan vattenlagren, 

 så skulle det sötvatten, som en gång flödat öfver åt sidorna, 

 bli stagnerande derstädes och sedermera hvirfvelrörelse inträda 

 i ytlagret. Men nu äger diffusion rum. Ät hvad håll som helst 

 sötvattnet än begifver sig, blir det derföre ständigt saltare, och 

 blir således ständigt undandrifvet af annat vatten, som passerat 

 ett mindre stycke väg, och derföre har mindre sälta och högre 

 nivå. Diffusionen bör äfven bidraga dertill att en större vatten- 

 massa i närheten af utloppet sättes i rörelse utåt, än hvad som 

 under för öfrigt lika omständigheter skulle ske i en insjö. I 

 sednare fallet inverka nemligen vattenlagren på hvarandra blott 

 till följe af friktion, i förra fallet både genom friktion och dif- 

 fusion. 



Vi finna således ur teoretiska grunder, att det mekaniska 

 arbete, som en flod kan förrätta, då den utfaller i en insjö, 

 hufvudsakligen blir att frambringa sidohvirflar i insjöns vatten, 

 men, då den utfaller i hafvet, att frambringa en bottenström. 

 Nu lär ,oss erfarenheten, för så vidt den sträcker sig, att den 

 starka bottenströmmen, der sötare vatten utgjuter sig, är egen- 

 domlig för hafvet. Talar då icke också erfarenheten för det 

 påståendet att denna bottenström är en mekanisk följd af yt- 

 strömmens lefvande kraft? 



Med afseende på detta ämne bör jag tillägga, att emedan 

 tyngdskilnaden mellan den lättare ytströmmen och dess underlag 

 är mycket olika stor för olika i verkligheten förekommande hafs- 

 strömmar, så förekomma också med afseende på de fenomen, 

 som jag här sednast afhandlat, en mängd gradationer. Så t. ex. 

 kan Golfströmmens vatten, som är relativt föga lättare än sin 

 omgifning, omöjligen hafva en sådan tendens att utbreda sig åt 

 sidorna, som hvad flodvatten visar, då det utströmmar på en 

 hafsyta. Att den har en sådan tendens, och att dess yta, under 

 det strömmen skrider framåt, är inbegripen i ett beständigt ut- 



