ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 5, N:0 7. 97 



ej under vattnets återväg dit på annat sätt omvandlats. Vare 

 sig att sötvattnet sakta fördelas öfver hafsytan i form af regn, 

 eller tidtals nedstörtar deri såsom gletscheris, eller oafbrutet ocli 

 i samlad massa utgjuter sig som flodvatten öfver särskildta delar 

 af hafvét, öfverallt är det hatsvattnet, som undantränges och sättes 

 i rörelse, öfverallt är det en ytström, som i första hand upp- 

 väckes, ehuru denna till följe af mekanisk återverkan vanligen 

 åtföljes af en kraftig bottenström i motsatt riktning 1 ). I en 

 del af dessa fall är den första nivåförhöjningen och deraf för- 

 orsakade rörelsen mera plötslig, i andra åter inträder ett kon- 

 stant förhållande i anseende till ytans lutning och strömmens 

 hastighet; men i alla händelser blir den ström, som uppkommer, 

 till dess massa vida mäktigare och till dess utsträckning vida 

 varaktigare, än hvad man af den ursprungligen utgjutna söt- 

 vattensmängden skulle kunnat vänta. Ytströmmen ineddelar 

 nemligen oupphörligt sin lefvande kraft åt nya och nya mängder 

 hafsvatten, som den införlifvar med sig. Verkningen af en större 

 flod bör derför kunna spåras långt utanför det område, inom 

 hvilket det utgjutna sötvattnet hunnit fördunsta; det arbets- 

 förråd, som floden medförde till hafvet, har satt detta i rörelse. 

 Jag öfvergår nu till den 3:e anledningen till förändring af 

 hafsvattnets spec. vigt, nemligen dess koncentrering genom af- 

 dunstning och isbildning. I sednare fallet ändras ej hafsvattnets 

 temperatur, förutsatt att isbildningen ej sker plötsligt, utan kon- 

 tinuerligt i mån af värmeförlusten. Afven till dess volym och 

 nivå undergår det i isbildning inbegripna vattenområdet föga 



] ) I förbigående vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att den af floderna or- 

 sakade bottenströmmen måste spela en vigtig rol vid delta-bildningen utanför 

 deras mynningar. Så t. ex. finnes enligt Maury utanför Misisippis mynning 

 en bank, som ofvan sig blott har 15 fots vatten, under det djupet mellan 

 banken och flodmynningen är 4 — 5 gånger större; hela denna bank flyttar 

 sig årligen 20 a 100 yards längre ut till sjös. Hvad är det då, frågar 

 Maury, som draggar upp sedimentet från det djup, hvarest det en gång 

 blifvit afsatt, upplyftar och bär det ut öfver den grunda bankens rygg, för 

 att åter afsätta det på andra sidan? Svaret på denna fråga torde utfalla 

 tydligare, om man tager bottenslrömmens verkan med i beräkning, än om 

 man, i likhet med Maury, föreställer sig att det är flodens eget vatten, som 

 sprider sig mot djupet och åstadkommer det ifrågavarande fenomenet. 

 Of vers. af K. Vet. Akacl. Förh. Arg. 32. N:o 7. i 



