ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1875, N:0 7. 115 



ningen i ena fallet^ eller bortföra flodvattnet i det andra, och i båda 

 fallen blir den derföre åtföljd af en bottenström i motsatt riktning. 



Jag vill nu anföra några försök, som jag gjort för att 

 visa, att en dylik dubbelström kan uppkomma oberoende af alla 

 olikheter i spec. vigt. Jag använde dervid en låda af zinkbleck, 

 4 fot lång och \ fot bred och hög. I midten befann sig en 

 vertikal skiljevägg, i hvars öfre del var gjord en öppning af 1| 

 tums bredd och 3^ tums djup. I den ena gafveln af kärlet 

 fanns öppningar på olika höjd, genom hvilka vatten kunde ut- 

 släppas. I motsatta ändan instoppade jag en packe rentvättade 

 blånor och inledde bakom dem en ström af sött vatten; blå- 

 norna hade till ändamål att fördela det tillströmmande vattnet 

 jemnt. Om nu vattnet i den motsatta ändan fick vid ytan af- 

 rinna i samma mån som det vid den andra tillströmmade, så 

 borde följden, särskildt med hänsyn till vattnets rörelse vid 

 passagen genom den mindre öppningen i skiljeväggen, bli någor- 

 lunda densamma, som om vattnet hunnit afdunsta i mån som 

 det rann till. 



För att kunna noga iakttaga den rörelse, som vattnet på 

 ett visst ställe antog, nedförde jag vertikalt till bottnen en smal 

 glasstaf, fuktad med anilinlösning, och höll den en stund full- 

 komligt stilla. Färgen spred sig då åt det håll, dit strömningen 

 gick, och man kunde så på det allra tydligaste iakttaga vattnets 

 rörelse på olika djup på hvilken punkt man behagade. 



Vid de första försök- jag sålunda anställde, tog vattnet i 

 den smalare öppningen blott en riktning, så väl i ytan som vid 

 bottnen, nemligen till det ställe, der vattnet rann ut ur appa- 

 raten. Men jag fann snart att den strömmande vattenmängden 

 då varit för stor relativt till öppningens genomskärningsarea, 

 för att ett förhållande, sådant som jag afsett, skulle kunnat in- 

 ställa sig. Om jag deremot minskade tillströmningen så, att 

 vattnet icke just droppade fram, men likväl rann föga hastigare - 

 än som behöfdes för att en sammanhängande stråle skulle bildas, 

 så inställde sig snart en konstant och väl utbildad bottenström. 

 Under det således vattnet ständigt rann ut genom den mot in- 



