118 EKMAN, OM HAFSSTRÖMMAKNE. 



ningen af häfsytan. Derigenom uppkommer en tillströmning af 

 vatten från andra håll till det afdunstande området. Emedan 

 vattenpartiklarnes jemnvigtsläge blifvit stördt öfverallt, kan denna 

 tillströmning allt efter omständigheterna blifva öfvervägande en 

 ytström eller en bottenström. Omständigheter, som dervid hafva 

 stort inflytande, äro ytans lutning mellan de beträffande vatten- 

 områdena, och djupet i deras föreningslinie relativt till deras 

 nivåskilnader. Ar lutningen stor och djupet ringa, så kommer 

 tillströmningen att ega rum i strömmens hela genomskärnings- 

 area, liksom i en vanlig flod. Vid mindre lutning och större 

 djup kan tillströmningen på en del af genomskärningsarean lemna 

 rum för en motström, som af olika anledningar kan uppkomma, 

 och som naturligen kommer att intaga den del af genomskär- 

 ningsarean, i hvilken sjelfva tillströmningen möter det största 

 motståndet eller framdrifves med den minsta styrkan. Ström- 

 ningen gestaltar sig derföre olika i öppna oceanen och i trängre 

 sund mellan olika hafsområden. 



Salthaltens stegring genom afdunstningen kan framkalla en 

 vertikal cirkulation mellan öfver hvarandra befintliga vattenlager, 

 och äfven utöfva ett vigtigt inflytande på beskaffenheten af de 

 strömmar, som genom nivåsänkningen förorsakas. Men den har 

 likväl en jemförelsevis underordnad betydelse för fenomenet i 

 dess helhet. För Maury var åter salthaltens stegring den 

 hufvudsakliga orsaken till de strömmar, som afdunstningen kunde 

 föranleda; nivåsänkningens inflytande på strömningen i öppna 

 oceanen synes han helt och hållet hafva förbisett. 



Härmed har jag i det närmaste afslutat granskningen af 

 det allmänna inflytande, som temperaturförändringar, nederbörd 

 och afdunstning kunna utöfva på hafvets rörelser. För full- 

 ständighetens skull och för att kunna sammanknyta de olika 

 verkningarne till ett helt, må det tillåtas mig att i största kort- 

 het vidröra några andra omständigheter, som jemväl inverka på 

 strömmarne i hafvet. Vi hafva då inflytandet af jordens rota- 

 tion, hvilken som bekant har till följd, att de mot polerna gå- 

 ende strömmarne afvika åt öster och de derifrån nedgående åt 



