OFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1875, N:0 7. 121 



sig öfver hela vattenområdet, ersättas af annat från djupet. 

 Detta åter ersattes af vatten, som på större djup tillströmmar 

 från den motsatta kusten, dit vattnet oupphörligt föres, och der 

 det hydrostatiska trycket således blir större. Mycket likartadt 

 måste förhållandet vara i hafvet, der en yta af inemot 60° bredd 

 är utsatt för passadvindarnes verkan. Tillströmningen måste 

 äfven här företrädesvis ega rum till den kust, hvarifrån passad- 

 kinden utgår. Men det vatten, som skall ersätta det bortförda, 

 kan här tillströmma från närmare håll än den motsatta kusten, 

 eftersom den konstanta vindens verkan ej sträcker sig öfver 

 hafvets hela område; det har för öfrigt att ersätta icke blott 

 det af vinden bortförda vattnet, utan äfven det afdunstade. Af 

 skäl, som jag nyss ofvan har anfört, bör denna tillströmniug före- 

 trädesvis ega rum från södra halfklotet, och särskildt bör detta 

 vara förhållandet i Stilla oceanen. Denna är nemligen dels sär- 

 deles afstängd från gemenskapen med Norra polarhafvet och dess 

 nederbörd, dels har den både en mycket större afdunstningsyta 

 än Atlanten och mycket mindre tillopp af flodvatten. Också 

 finna vi att en mycket bred och djup ström af kallt vatten, 

 Humboldts-strörmnen, tränger mot Sydamerikas vestkust, der den 

 fortsätter ända upp mellan vändkretsarne för att sedan förlora 

 sig i eqvatorialströmmen. Att denna ström, oaktadt en polar- 

 ström, afviker åt öster, är ett undantagsförhållande, som åt- 

 minstone delvis torde finna sin förklaring i de här angifna or- 

 sakerna till dess uppkomst. 



I Atlantiska hafvet är den kalla strömmen från södra polar- 

 hafvet vida mindre kraftigt utpreglad. Dels är afdunstningen 

 här mindre och flodtilloppet större, dels står Atlanten nästan 

 ensam i förbindelse med Norra polarhafvet. Det derifrån ned- 

 gående kalla vattnet följer, i enlighet med den naturliga rikt- 

 ningen för en polarström, ostkusten af Nordamerika; att en de] 

 deraf kan såsom ytström draga sig -så långt ned utmed denna 

 kust, som inemot vändkretsen, och som bottenström ännu längre, 

 beror tydligen derpå att den står under inflytelse af Golfström- 

 mens mekaniska reaktion. Hufvudmassan af den kalla strömmen 



