134 EKMAN, OM HAFSSTRÖMMAttNE. 



måste utöfva dess- egendomliga verkan. Ett sådant förhållande 

 är för vetenskapens utveckling ofördelaktigt, emedan försöken 

 och observationerna, h vilka ändå till slut skola afgöra allt, i 

 icke ringa mån bestämmas till deras omfång och art af de le- 

 dande idéer, som för dem legat till grund. Ju mer fria från 

 förkärlek för vissa förutfattade meningar vi nalkas naturen, desto 

 mångsidigare anställa vi våra observationer, och desto mera an- 

 ledning hafva vi att hoppas att få en rätt inblick i dess hem- 

 ligheter. Icke minst i ett ämne af här ifrågavarande art synes 

 ett sådant fördomsfritt tillvägagående vara behöfligt; helt visst 

 skall vetenskapen likaväl först efter långvariga bemödanden och 

 sedan hon anlitat alla de medel, som observation, försök och 

 kalkyl ställa till hennes förfogande, lyckas att till hela dess rika 

 innehåll uppvisa den beundransvärda företeelsen af oceanens 

 aldrig och ingenstädes hvilande kretslopp, och att i form af full- 

 ständigt insedda lagar framställa läran om hafvets mekanik. 



