6 EDLUND, OM DEN UNIPOLÄRA INDUKTIONEN. 



lika längd. Endast vid de båda ändarne stodo magneten och 

 kopparcylindern i ledande förbindelse med hvarandra. Stål- 

 magneten var i ändarne försedd med runda axelstappar, som 

 hvilade i fasta lager, och kunde härigenom försättas i rotation 

 omkring sin geometriska axel. I den ena ändan bar såväl mag- 

 neten som kopparcylindern en liten trissa med urhålkad omkrets, 

 och i dessa urhålkningar lades snören, som ledde till en större 

 rund trätrissa, hvilken medelst en vef kunde vridas omkring 

 med handen. På detta sätt kunde antingen magneten eller 

 kopparcylindern hvar för sig försättas i rotation omkring den 

 gemensamma axeln, eller ock kunde man låta båda rotera sam- 

 tidigt med lika hastighet antingen åt samma eller motsatt håll. 

 Då den ena ledningstråden från en galvanometer var förbunden 

 med ett af axellagren och den andra stod i förbindelse med midten 

 af kopparcylindern, så erhölls en induktionsström, då koppar- 

 cylindern roterade; men denna induktionsström hade lika styrka, 

 antingen magneten i cylinderns inre var i hvila eller roterade i 

 samma eller i motsatt riktning mot kopp ar cylindern. Detta 

 kunde, såsom lätt är att finna, omöjligen vara fallet, med mindre 

 än att strömmens riktning äfven förblef oförändrad, ehuru 

 PlüCKEB, icke uttryckligen yttrar sig derom. Då resultatet af 

 Plückers försök är af den största vigt for bedömandet af den 

 unipolära induktionen, beslöt jag att genom egna rön öfvertyga 

 mig om dess riktighet: På den öfra ändan af en vertikalt stå- 

 ende axel, som kunde försättas i rotation, fastskrufvades ett 

 messingsrör, 110 m.m. långt och 32 m.m. i diameter, samt för- 

 sedt med botten i den nedra ändan, men öppet i den öfra. 1 

 medelpunkten af bottnen på inre sidan satt en liten rund tapp. 

 På en fast uppståndare af trä voro två messingsfjädrar fast- 

 skrufvade, af hvilka den ena släpade på messingsröret, något 

 ofvanföre dess midt, och den andra på den nämnda axeln, straxt 

 nedanom rörets botten. Dessa fjädrar förenades med lednings- 

 trådarne till magnetometern. I messingsröret ställdes en cylinder- 

 derformig stalmagnet, 125 m.m. lång och 15 m.m. i diameter, 

 så att den nämnda lilla runda tappen ingrep i ett i medel- 



