10 EDLUND, OM DEN UNIPOLÄKA INDUKTIONEN. 



från sistnämnda värde till noll. I den nämnda afhandlingen har 

 blifvit visadt, att man på detta sätt erhåller induktionsströmmar, 

 ■som, hvad både riktningen och storleken beträffar, öfverens- 

 stämma med erfarenheten x ). 



Förhållandet blir detsamma, om man i stället för en ström 

 i ledningen a, låter magnetism uppkomma eller försvinna uti en 

 elektromagnet, som är belägen i närheten af b. Att induktions- 

 strömmar måste uppkomma i ledningen b, om en ström eller 

 magnet., båda af konstant styrka, närmas till eller afiägsnas frän 

 b, är af det nu sagda tydligt af sig sjelft. 



På grund af det föregående kan en induktionsström fram- 

 kallas på två olika sätt, nemligen antingen derigenom att den 

 inducerande kraften I ökas eller minskas, eller på det sätt att 

 repulsionen R förändras. Förändringen af /åstadkommes der- 

 igenom, att strömmens eller magnetens styrka ökas eller minskas; 

 eller, om denna förblir konstant, att de afiägsnas ifrån eller 

 närmas intill induktionsbanan. Hvad deremot förändringen af 

 R angår, sä kan denna uppstå derigenom, att en del af induk- 

 tionsströmmens ledningsbana försättes i rotation, under det att 

 den öfriga delen deraf förblir i hvila. Det beror på rotationens 

 riktning, huruvida R växer eller aftager, det vill säga blir större 

 eller mindre än 7. Jemnvigten blir derigenom störd och en 

 induktionsström 'uppkommer, som varar lika länge som bandelen 

 roterar. Den unipolära induktionen är en induktion af det se- 

 nare slaget. 



Vi vilja härtill foga några ytterligare anmärkningar. Om 

 magnetism framkallas i en stål- eller jerncylinder, så uppstår i 

 samma ögonblick induktionsströmmar i magnetens massa. Dessa 

 induktionsströmmar upphöra, så snart magnetismen blifvit kon- 

 stant. De etherlager af hvilka magnetens egna molekuler äro 

 omgifna, hafva då så mycket hunnit tillväxa i tjocklek på den 

 sidan, hvarifrån strömmarne komma, att repulsionen från dessa 

 lager på de ankommande ethermolekulerna bringa dessa senare 

 i hvila. Etherlagrens repulsionskraft har då blifvit lika stor 

 ') Theorie des phénomenes électriques, sid. 64. 



