ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRHANDLINGAR 1875, N:0 9. 11 



med magnetens inducerande kraft. Sedan cylindern blifvit mag- 

 netisk, innehar således ethern i densamma andra jemnvigtslägen 

 än då den är omagnetisk. Då magnetismen upphör, föras ether- 

 molekulerna af etherlagrens repulsionskraft i motsatt riktning 

 och återvända till sina ursprungliga jemnvigtslägen. 



Om magneten är fullkomligt cylindrisk och dess magnetism 

 fullt symmetriskt fördelad omkring dess geometriska axel, så 

 inverkar han lika starkt på en närliggande ledare, antingen han 

 är i hvila eller roterar omkring sin axel. Hvarken dess magne- 

 tiska moment eller afståndet till ledaren har genom rotationen 

 undergått någon förändring, Magnetens rotation omkring axeln 

 kan således icke direkt framkalla någon induktionsström, men 

 den åstadkommer indirekt en sådan, i fall den roterande mag- 

 neten sjelf utgör en del af strömmens ledningsbana. Det är ej 

 inducentens rotation, utan rotationen af en del af ledningsbanan, 

 som gifver upphof till induktionsströmmen. 



' 2. 



Herr Doktor G. Baumgartner har mot den af mig fram- 

 stälda unitariska theorien för de elektriska fenomenen gjort den 

 anmärkningen, att densamma synes stå i strid med det anta- 

 gandet, att det absoluta tomrummet icke äger någon lednings- 

 förmåga för den galvaniska strömmen '). För bemötandet af 

 denna anmärkning torde det vara tillräckligt att anföra följande: 



Det är en bekant sak, att det skenbara elektriska lednings- 

 motståndet hos en gas minskas, då gasen förtunnas, ända till 

 dess att förtunningen uppnått en viss gräns, hvarefter lednings- 

 motståndet vid fortsatt förtunning åter börjar tilltaga. Den 

 gräns, hvarvid denna omkastning sker, beror på formen af det 

 kärl, hvari gasen inneslutes, och dessutom på elektrodernas be-' 

 skaifenhet. Detta allt ger tydligen tillkänna, att man här har 

 att göra icke med ett enkelt fenomen, utan med ett mycket 

 sammansatt, livars särskilda momenter ännu på långt när icke 

 är o tillräckligt kända. Att häraf sluta, huru det absoluta tom- 

 J ) Pogg. Ann. B. 154. 



