ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 75, N:0 10. 35 



uppgift, att äggläggningen inträffar uti Medelhafvet i Maj månad, 

 samt på berggrund. Enligt LaCep. uppnår hanen en längd af 

 3 och honan 4 fot; enligt Müller och Henle, 3 fot; men 

 Couch angifver storleken för arten till 4 — 5 fot. Honan blir 

 emellertid, såsom det synes, ej obetydligt större än hanen. Denne 

 författare säger, att arten är ingalunda allmän vid Englands 

 kuster, nära land. Allmännast skall han förekomma och fångas 

 på något djupare vatten, under sommar- och höstmånaderna. 

 Enligt Couch skall han ock hufvuclsakligen hemta sin näring 

 utaf större krustacéer, såsom krabbor, hummer och dylikt, men 

 jemväl hålla tillgodo med hvad han i öfrigt kan öfverkomma 

 utaf animalisk föda. Uti det exemplar, som här erhållits, 

 fanns intet, som kunde lemna underrättelse om de djurarter, 

 hvaraf han lefver. Lika litet kunde jag upptäcka någon parasit, 

 hvarken på eller i detsamma; men Diesing uppräknar ej mindre 

 än sju sådana, tillhörande lika många genera, bland hvilka 

 Onchocotyle appendiculata (Kuhn), på gälarna. För att fästa 

 uppmärksamhet på Hajarten i fråga, hvilken, ifall det tillätes, 

 jag skulle vilja kalla Storßäckig Rödhaj, har jag här särskilt 

 jemfört honan med ett i det närmaste lika stort exemplar af 

 artens redan förut hos oss kända samslägting, Scyllium canicula. 

 eller Småfläckiga rödhajen; ett namn på svenska, som kunde 

 vara passande för denna. Utaf samma anledning har jag ock 

 lemnat diagnoser för båda, hvilket varit angeläget derför, att 

 oriktiga och derför vilseledande uppgifter förekomma ej blott 

 hos Nilsson, både i Prodromus och Faunan, nämligen att näs- 

 borrarna skola vara »förenade med munnen» hos Se. canicula, 

 utan, vid fråga om samma art, äfven hos Günther, der det heter 

 att, hvad jag här kallat näsborrlocken, ej äro i midten af brutna 

 genom ett nosytan särskilt tillhörande mellanrum. Hos Müller 

 och Henle är uppgiften härom riktig både i beskrifningen och 

 på den dithörande figuren. Ett annat skäl är slutligen det, 

 att dessa två arter både till habitus och färg hafva ganska be- 

 tydlig likhet med h varandra, men ensamt näsborrbladets form 

 och läge är tillfyllestgörande för att åtskilja dessa arter. 



