46 TÖRNQU1ST, BERÄTTEASE OM EN GEOLOGISK RESA. 



kalk uppträder här på tvenne punkter, en närmare Brantevik, 

 den andra på ringa afstånd från Gislöfshammar. Förhållandet 

 åter mellan den gröna skiffern och den sandsten, som följer 

 kusten mellan Simbrishamn och Brantevik, har jag ej kunnat 

 iakttaga, men antagligtvis utgör den senare underlag till den 

 förra. Af alunskifferstycken, som till stor mängd ligga upp- 

 kastade af vågorna på stranden nära Gislöfshammar, synes, att 

 denna bergart ute i sjön fortsätter strandens lagföljd. På den 

 tunga, som förenar spetsen af Gislöfshammar med fastlandet, 

 tyckes man då böra finna alunskiffer, men der såg jag intet fast 

 berg, förr än ytterst på spetsen, der, såsom man kunde vänta, 

 ortocerkalk uppträder. Denna är till utseendet något olik den, 

 som jag annars sett i Skåne, och liknar mera Östergötlands 

 lägsta ortocerkalk. I dess lägsta synliga hvarf såg jag ej orto- 

 cerer, men väl trilobiter och brachiopod. 



Den bäck eller mindre å, som utflyter ur Tunbyholmssjön 

 och utfaller vid Simbrishamn, gör under sitt lopp en följd af 

 upplysande profiler. Såväl vid Tunbyholmssjön som utmed 

 bäckens öfre lopp träffas lösa stenar af alunskiffer med oienider 

 och Agnostus pisiformis Lin. På bäckens högra sida följer, 

 sedan man vandrat ett stycke nedåt densamma, en rad af ore- 

 gelbundet formade höjder, hvilka i sin helhet torde bestå af trapp; 

 ett par af höjderna innehålla med säkerhet denna bergart. Kring 

 en af dem lågo äfven lösa alunskifferstycken i myckenhet, men, 

 såvidt jag såg, utan petrifikat. Först vid Flagabro fann jag 

 fasta paleozoiska lag. I bäckens sydöstra arm visar sig till en 

 början trapp, men något längre ned uppträder alunskiffer. Dennas 

 lag studeras dock bäst i den nordvestra armen, der de straxt 

 nedanför qvarnen bli synliga och sedan följa bäcken nedåt ett 

 ganska långt stycke. De innehålla i mängd Dictyonema flabelli- 

 forme ElCHW. och tillhöra således alunskifferns yngsta afdelning 1 ). 

 Skiffern ligger i det närmaste vågrätt; synes dock, åtminstone 

 närmast qvarnen, luta svagt åt öster, således mot trappen. I 

 närheten af båda grenarnas förening utbytes alunskiffern mot en 



') Jemf. Linnausson, Anteckn. fr. en resa i Skåne. 



