62 TÖRNQUIST, BERÄTTELSE OM EN GEOLOGISK KESA. 



orstenslaget, som tydligen motsvarar det andra orstenslaget vid 

 Knifvinge. Ett tredje orstensband ligger 10 — 15 fot under det 

 första och innehåller Agnostus pisiformis Lin., här tillsammans 

 med Olenus gibbosus Wahl. och Lingula sp. Ännu något dju- 

 pare anträffas ett fjerde orstensband, i hvilket jag ej fann några 

 petrifikat. Derunder ligger lerskiffer med lingulider. Längre nedåt 

 kunde lagbygjinaden ej följas. 



Vid Berg brytes ortocerkalk i tvenne brott, ett på södra 

 och ett på norra sidan om kanalen; det norra brottet är det 

 största. Jag kom blott att egna kort tid åt dess studium. 

 Ofverst är stenen rödbrun och ligger i tjocka bankar; längre 

 nedåt blir den gråaktig" och mera tunnhvarfvig samt mellanlagrad 

 af skifferlameller; djupast ned närmar den sig till utseendet 

 den kalk, som vid Knifvinge och Pålstorp ligger öfver alun- 

 skiffern. I den mellersta delen träffas Nileus Armadillo Dalm. 

 samt talrika exemplar af slägtena Ptychopyge och Megalaspis. 

 Faunan för öfrigt tyckes vara jemförelsevis fattig. 



På södra sidan om Göta kanal ligger vid Skarpåsen ett 

 Ljung tillhörigt kalkbrott. Dess djup från kalkens öfre yta till 

 brottets botten kan anslås till 15 fot, men från bottnen har ett 

 schakt ytterligare nedsprängts 14 fot. Hvarfven ligga nästan 

 horisontelt. I schaktet, som vid mitt besök var vattenfyldt, 

 träffades hufvudsakligen grå kalk, som doek ej blifvit genom- 

 bruten. Bergarten i sjelfva brottet är röd ortocerkalk, här och 

 der vexlande med blågrå tunnare hvarf. Nedtill innehåller denna 

 lituiter och ortocerer i temligen stor mängd, bland hvilka Or- 

 thoceras commune Wahl. och O. vaginatum Schloth., äro all- 

 männast. I de öfre röda hvarfven är faunan på vissa punkter 

 synnerligen rik. Jag fann der Euomphalus qualteriatus Schloth., 

 Chirurus sp., Pliomera Fischeri ElCHW., Phacops sclerops Dalm.,. 

 Asaphus expansus Lin., Niobe frontalis Ang., Agnostus trinoclus 

 Salt. var. 1 ), Primitia sp. I lösbruten sten, som sannolikt till— 



') Till den typiska Agnostus trinoclus Salter, sådan denna finnes afbildad i 

 Memoirs of the Geological Survey, dec. XI, pl. 1, sluta sig tvenne former, 

 skiljda sinsemellan och från hufvudformen genom längden af pygidiets sista 



