ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHANDLINGAR, 18 7 5, N:0 10. 63 



hört samma del af laget, sågs Megalaspis gigas Ang. En egen- 

 domlighet är den ringa storleken af en del här förekommande 

 petrifikat. Asaphus expansus, Pliomera Fischeri och Niobe fron- 

 talis erhöllos i tumslånga exemplar. Afven förtjenar anmärkas, 

 att flera af de anförda arterna annars bruka träffas i grå kalk, 

 såväl Östergötland som i Dalarne. 



- Längre vesterut brytes åter ortocerkalk utmed kanalen vid 

 Kungs-Norrby. Kalken arbetas här i flera sammanhängande 

 brott och visar i det hela en stupning af omkring 10° åt S. eller 

 SV. Om jag rätt uppfattat lagbyggnaden här, ligger öfverst 

 grå kalk, synlig i det sydligaste stenbrottet. Deruti erhållas, 

 utom ortocerer, talrika exemplar af Illamus crassicauda Wahl., 

 Asaphus expansus Lin. och Symphysurus palpebrosus Dalm. 

 I lösbrutna stenar från samma brott har jag dessutom tagit 

 Orthis calligramma Dalm., Nileus Armadillo Dalm., Megalaspis 

 rudis Ang., Ptychopyge angustifrons Dalm. m. fl. asaphider- 

 I brottet närmare kanalen är kalken, som synes vara äldre än 

 den förra, till färgen brungrå. Jag fann i den inga trilobiter. 

 Från det lägsta brottets botten har en borrning företagit till 

 ganska stort djup, utan att kalklaget genomborrats. Om berg- 

 artens beskaffenhet i öfrigt uti borrhålet har jag ej erhållit någon 

 upplysning. 



Emellan Kungs-Norrby och Husby fjol ligga på båda sidor 

 om kanalen hopar af lösa alunskifferstycken och orstensbitar. 

 Jemte block med Olenuszonens petrifikat, såsom Olenus gibbosus 

 Wahl., Parabolina spinulosa Wahl., Agnostus pisiformis Lin. 

 och Orthis lenticularis Dalm., träffas andra, som innehålla 

 Agnostus laevigatus Dalm., hvilken i Vestergötland, enligt LlN- 

 Narsson, intager en lägre nivå. Att alunskiffer brutits ur fast 



rachisled. Den ena formen, beskrifven och aftecknad af Linnarsson (Om 

 Vestergötlands kambriska och siluriska aflagringar, K. Vet.-Akad. Hand]. 

 1869) har denna led kortare än hufvudformen. Den förekommer i röd 

 Trinucleusskiffer såväl i Östergötland och Dalarne, som i Vestergötland. 

 Den andra formen, som är den vid Skarpåsen funna, har hela rachis lång- 

 sträcktare och sista leden mycket längre än Salters afbildade exemplar. 

 Den öfverensstämmer i habitus nära med Agnostus glabratus Ang. 



