2 
d 
Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1881. N:o 1. 
Stockholm. / 
Om solens strålning. 
Af OTTO PETTERSSON. 
[Meddeladt den 12 Januari 1881.] 
»No phenomenon connected with radiant 
heat supposed to have been thoroughly in- 
vestigated is so imperfectly understood as 
its propagation through space», 
[JOHN ERICSSON.] 
Solens temperatur och värmeutstrålning har under senaste är- 
tiondet varit föremål för undersökningar af flera framstående 
forskare, hvilka dervid kommit till de mest skiljaktiga resultat 
som någon vetenskaplig undersökning ännu haft att uppvisa. 
Det är ingalunda undersökningsmetodernas olikhet, som föror- 
sakat de olika uppfattningar af problemet, hvartill dessa forskare 
kommit, ty undersökningarne öfver solvärmet hafva hittills en- 
dast skett efter tvenne olika metoder, hvilka vi kortast kunna 
beteckna såsom den aktinometriska och den kalorimetriska.") 
Den förstnämda metoden uppmäter temperaturhöjningen hos en 
kropp, som utsättes för solens strålar sa länge, till dess tem- 
peraturen blifvit konstant och den belysta kroppen under hvarje 
sekund förlorar lika mycket värme genom utstrålning till sin 
omgifning, ?) som den under samma tid direkte mottager från 
solen. Den kalorimetriska metoden angifver åter direkte, huru 
stor värmemängd (i kalorier), som solskenet under tidsenheten 
1) Dessa benämningar sammanfalla icke alltid med de namn, som forskarne 
sjelfva gifvit åt sina apparater. Uttryck sådana som »pyrheliometer» »sol- 
pyrometer o. s. v. förekomma i litteraturen såsom benämningar pa instru- 
ment af ena eller andra slaget. 
?) Som naturligtvis häiles i skuggan. För öfrigt redogöra vi här endast:för 
den s. k. statiska, icke för den dynamiska aktinometriska metoden. 
