4 OTTO PETTERSSON, OM SOLENS STRÅLNING. 
meddelar åt ytenheten af ett föremål, som förutsättes ega en så 
fullkomlig absorbtionsförmåga som möjligt för det strålande 
värmet. Det är lätt att inse, att dessa metoder äro nära be- 
slägtade, ty om vigten och spec. värmet af den kropp (vanligen 
reservoiren af en luft- eller qvicksilfvertermometer), som i akti- 
nometern utsättes för solsträlarne, är kändt, så utgör denna i 
sjelfva verket en kalorimeter, af hvars uppvärmning den absor- 
berade värmeqvantiteten kan beräknas. Resultaten af både den 
aktinometriska och den kalorimetriska metoden tillåta!) oss att 
på induktiv väg sluta till temperaturen och värmet på solens 
yta. Jemföres nemligen den verkan, som solskenet utöfvar på 
aktinometern och kalorimetern, med de utslag, som strålningen 
från jordiska värmekällor framkallar hos dessa instrument, så 
kan man deraf sluta till solens temperatur och till den värme- 
mängd, som ytenheten af densamma utstrålar under hvarje minut. 
Den qvantitet värme, som en värmekälla på tidsenheten kan 
meddela genom strålning åt en absolut absorberande kropp. beror 
A. på värmekällans afstånd från den abs. kroppen 
B. » » temperaturöfverskott öfver densamma 
04» » emissionsförmäga. 
Genom Sir JoHN HERSCHELS, POUILLETS, JOHN ERICSSONS 
m. fl:s försök känner man med ganska stor noggranhet, huru 
mycket värme, som jorden under en viss tid mottager från solen. 
Oaktadt sol-kalorimetern endast angifver den värmemängd, som 
direkte träffar dess absorberande yta, och verkan af de värme- 
strålar, som absorberas under det de genomtränga jord-atmos- 
fären, måste särskildt beräknas, ?) antingen genom jemförande 
observationer på stationer af olika höjd?) öfver hafvet, eller 
1) Åtminstone anse samtliga forskare öfver solens värme, att induktionsslutled- 
ningens metod kan användas på detta problem. Som sedermera skall ut- 
vecklas, är förf. af denna uppsats af annan mening och anser, att man icke 
är berättigad att utan vidare sluta till solens temperatur och utstrålning från 
jemförelsen med jordiska värmekällor. 
2) Då det endast erfordras att känna, huru stor bråkdel af solsträlningens in- 
tensitet, som absorberas af atmosfären, användes härtill vanligen aktinometrar. 
3) T. ex. af Soret, Violle. Crova. Forbes m. fl. 
