10 OTTO PETTERSSON, OM SOLENS STRÅLNING. 
Såsom vi redan nämt, äro alla fysici i det närmaste ense 
i afseende pa detta antagande, som blifvit bevisadt genom kalori- 
metrisk uppmätning af solskenets intensitet på ytenheten af jor- 
den och genom tillämpning på detta resultat af NEWTONS lag 
om ljusets och värmets spridning i verldsrymden. 
Det är mot den spekulativa, icke mot. den experimentella 
delen af detta antagande, som var kritik riktas. Vi pasta, att 
man icke utan vidare förbehåll kan tillämpa ett resultat, som 
blifvit faststäldt för ytenheten af jorden, på verldsrymden, eller 
integrera den solstrålning, som jorden mottager i minuten, för 
hela det sfäriska skal, som man kan tänka sig inlagdt i rymden 
med jordbanans radius vector till radie; vi anse: att solen icke 
nödvändigt måste förlora lika mycket värme åt alla håll i 
rymden. ; 
Detta har man likväl hittils ansett som en axiomatisk san- 
ning, såsom ett korollarium, som både logiskt och fysikaliskt 
låter omedelbart härleda sig ur lagen om värmesträlningens af- 
tagande med qvadraten pa afständet. Denna lag uttryckes van- 
ligen sa: »intensiteten af strålande värme och ljus står i om- 
vändt förhållande till qvadraten på afståndet från ljus- eller 
värmekällan». 1) Då NEWTON sjelf tillämpar denna lag på so- 
lens strålning, säger han ?): »The heat of the sun is as the 
density of its rays». Vidare yttrar han: »The densities of the 
diverging rays are reciprocally as the square of the distance 
from the centre of the sun». 
I dessa ord ligger intet annat, än att ljuset och värmet ha 
tendens att fördela sin verksamhet i rymden på nämda sätt. 
Hurudant resultatet blir, om man icke blott tar i betraktande sjelfva 
ljuskällan och den tendens, som innebor i densamma, utan äfven 
den effekt, som uppstår, då man mot densamma sätter absor- 
berande kroppar af olika beskaffenhet, är icke uttryckt uti 
1) J. ERICSSON föreslår följande ändring: »the intensities are as the areas, 
over which the rays are dispersed». \ 
2) Citationen (eller öfversättningen) är af J. ERICSSON; se Radiant heat chap- 
ter I. 
