Nn 
Nn 
OTTO PETTERSSON, OM SOLENS STRÅLNING. 
2) En öfverflyttning af HCl-molekyler till jorden åtföljd af: 
3) En öfverflyttning af lefvande kraft från solen. 
Men vi vilja denna gång gå ännu längre och antaga, att 
jordens absorbtion icke begynner förr, än solen utspridt sina 
saltsyreangor ända till t. ex. Jupiters bana, och att i detta 
ögonblick absorbtionen från jorden börjar endast från den sidan, 
som vetter mot solen 1) icke från den öfriga. Då skulle, när 
saltsyremolekyler med åtföljande förråd af rörelseenergi (eller 
lefvande kraft) inströmmade och kondenserades i jorden, denna 
senare drifvas eller (med ett trivialt men betecknande uttryck) 
»sugas» mot solen. ?) 
I de fenomen vi hittils anfört till jemförelse mellan kon- 
densation och absorbtion (i detta ords fysikaliska mening) finnes 
en punkt, der, som man säger, »liknelsen haltar». Det är mo- 
mentet 2. I afseende pa mom. 1 & 3 öfverensstämma enligt 
vår uppfattning dessa båda begrepp på det fullkomligaste, men 
vi anse deremot icke, ?) att någon öfverflyttning af eterpartiklar 
eger rum vid jordens absorbtion af solstralarne. Det gäller der- 
före att finna något fenomen af kondensation eller absorbtion, 
der denna olikhet är upphäfd, något exempel, der ingen öfver- 
flyttning af materia, men väl af lefvande kraft eger rum, der 
alltså förloppet af fenomenet inom den vägbara materiens om- 
råde blefve, såvidt vi kunde urskilja, fullt analogt med förloppet 
inom den ovägbara etern, och der betydelsen af begreppen kon- 
densation och absorbtion konvergerade mot samma innehåll. 
!) Naturligtvis uppställes detta antagande för att erhålla en så fullständig ana- 
logi som möjligt med det strålande värmets absorbtion, hvilket blott eger 
rum på den ena sidan af jorden. 
Naturligtvis genom chlorvätegasens tryck mot andra sidan af jorden. Man 
kan icke sätta ifråga, att ett dylikt tryck skulle existera inom en så vidt 
utspridd solatmosfär, som den vi antagit, ty molekylerna af en gasmassa, 
NM 
— 
som påverkas af attraktion från sitt centrum utöfva lika säkert ett inbördes 
tryck på hvarandra, som om gasmassan vore innesluten af materiella väggar. 
3) D. v. s. i regeln icke. En dylik utströmning skulle enligt Professor EDLUNDS 
teori om de elektriska fenomenen vara identisk med en från solen till jor- 
den gående elektrisk ström. Att något dylikt understundom kan förekomma 
förneka vi ej, emedan den atmosfäriska elektriciteten, som man vet, äfven 
har en kosmisk faktor. 
