ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 1. 25 
derigenom, att det genom, »k,» transmitterade värmet eger ett 
aflopp uti reservoiren »D». En värmemängd af öfver 0,25 kalo- 
vier i minuten transmitteras genom »%,», under det att genom 
k endast ringa värme öfverföres pa luften. Detta oaktadt håller 
sig »kj» hela tiden betydligt kallare än »k». Salunda är det 
icke blott möjligt utan antagligt, att vätgasmolekylerna mellan 
sol och jord, oaktadt de transmittera mycket stora värmemängder, 
likväl skulle vara kallare än någon annan del af solens vätgas- 
atmosfär. Värmeledningen genom denna fingerade vätgasatmosfär 
skulle på det fullständigaste likna det strålande värmets trans- 
mission genom etern i verldsrymden, Ty värmestrålning är i 
sjelfva verket intet annat än värmeledning genom etern. Sjelfva 
denna substans, etern, som tänkes fylla verldsrymden, kunna vi 
icke föreställa oss under någon annan form än som en’ ytterst 
förtunnad gas. Om beskaffenheten af denna gas molekyler veta 
vi intet annat, än att de måste hafva massa och tröghet och 
kunna förorsaka motstånd mot yttre inverkan och friktion lik- 
som hvarje annan materia. Den vetenskapliga åsigt, som be- 
nämner etern ett »imponderabile» !) i den mening, att den 
skulle sakna massa och tröghet, leder filosofiskt och fysikaliskt 
till absurda konseqvenser, och frånkänner i sjelfva verket i och 
med detta antagande den exakta vetenskapen all rätt att göra 
de fenomen, som tänkas föregå inom etern, till föremål för ma- 
tematisk beräkning. Vi anse derföre, att det exempel vi häm- 
tat från det sannolika förloppet af värmeledningen genom en 
fingerad vätgasatmosfär, som fylde tomrummet mellan sol och 
jord, tillåter oss att sluta ex analogia till naturen af det fenomen 
inom den ovägbara materien, som vi gjort till föremål för var 
undersökning, nemligen absorbtionen af det strålande värmet. 
Vi tro, att man äfven på dettas område skall återfinna de 3 
momenter vi iakttagit vid värmeledningsfenomenet inom den 
vägbara materien: 
I) Att den jämna utbredningen af värmet åt alla håll, 
hvilken ursprungligen ligger i värmets. (eller möjligen i rummets 
MI den mening åter är etern visserligen ett imponderabile, att den icke kan vägas. 
