28 OTTO PETTERSSON, OM SOLENS STRÅLNING. 
och med sin östra halfsfär inträdt i stralknippet f n g (m n 
är den del af solytan som radierar vinkelrätt mot jorden). 
Alla strålarne, som falla inom knippet f S h (således äfven 
fn g) äro såsom vi sökt ådagalägga i det föregående bildade 
af löpande vågor likasom alla åt verldsrymden utgående strålar, 
som ännu ej träffat nagot motstånd genom beröring med väg- 
bar materia. Men i det ögonblick stralarne i knippet £ S g 
uppfängas af jorden, börja de att förvandlas i stående vagor. 
Denna förvandling, som är en inverkan af jordytans absorbtion, 
fordrar naturligtvis någon tid, innan den når fram till vågrörel- 
sens källa. Hastigheten, hvarmed denna förvandling fortplantar 
sig inom ljusstrålen är oss naturligtvis alldeles obekant (se vidare 
