ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 1. 29 
tillsats II vid slutet af denna afhandling), men som denna för- 
vandling af vågrörelsens natur inom solstrålen är en omedelbar 
följd af jordens reagerande inverkan, kunna vi sluta till, att 
förvandlingen af vågrörelsen måste hafva sträckt sig längre inom 
de strålar, som under längre tid hafva varit i beröring med 
jorden än hos dem, hvilka nyss uppfängats af det i rymden 
framilande jordklotet. Om en liknande beräkning tillämpas på 
hvar och en af de strålar, som träffa jordens yta, så finner 
man, att jordens vestra halfsfär belyses af strålar, som vida 
fullkomligare blifvit förvandlade till stående vågor än dem, som 
jordens östra del i hvarje ögonblick uppfångar under sitt fram- 
skridande i pilens riktning. Den skuggade arean i figuren be- 
tecknar förvandlingen af solstrålarne, och man inser, att denna 
förvandling träffar äfven en del af de solstrålar, som jorden 
redan lemnat bakom sig. Vi hafva sökt bevisa, att de solstrå- 
lar, som utgöra dessa stående vågor, oaktadt de transmittera 
mera solvärme än de öfriga, likväl äro relativt kallare och alltså 
utöfva en attraherande verkan. Den skuggade !) arean i figuren 
ger en föreställning om, huru denna attraktion skulle kunna 
verka pa jorden. Dess kraftigaste verkan skulle träffa jordens 
vestra hemisfär och åstadkomma ett vridningsmoment motsatt 
det, som jorden i verkligheten eger samt en retardation af jor- 
dens fortskridande rörelse i rymden. Jorden skulle nemligen 
på detta sätt vara, omgifven mot vester af en eter med ringare 
tryck än den öfriga etermassan. 
Om vi nu taga den omständigheten med i betraktande, 
att solen sjelf roterar, så att de ljusknippen, som ytelementerna 
af densamma utsända, öfverfara rymden liksom stråiarne från 
en blänkfyr, så blir förhållandet alldeles motsatt mot det, som 
vi nyss skärskådat. Ljusknippena från solen röra sig nemligen 
ungefär 14,4 gånger fortare framåt i rymden än jorden och det 
blir alltså jordens vestra hemisfär, som träffas af de löpande 
ljusvågorna, under det att på dess östra del och i rymden fram- 
för jorden falla solstrålar, som till stor del utgöras af stående 
!) Naturligtvis alldeles godtyckligt. 
