32 OTTO PETTERSSON, OM SOLENS STRÅLNING. 
är. Då radiatorn var + 240” och recipienten 0” funno DULONG 
och PETIT, att en temperaturhöjning af 20° hos den senare för- 
minskade afkylningshastigheten med 17 %, då radiatorn var 100° 
astadkom samma förändring hos recipienten en förminskning af 
24%. 
Tillsats II. (Till sidd. 26—32.) 
På dessa sidor förekomma några framställningar och några 
uttryck, som kunna synas vara i strid mot den gängse uppfatt- 
ningen af ljusets vågrörelse, hvilka vi derföre måste utreda litet 
nogare. 
Hufvudändamålet med vår framställning har varit att på- 
visa analogien mellan det strålande värmets och ljusets fort- 
plantning i verldsrymden och värmets ledning genom en gas 
(sid. 23) eller en fast kropp (sid. 24). I sjelfva verket ligger 
antagandet, att etern är ett »elastiskt flytande» !) eller gas- 
formigt ämne, om hvars molekyler vi dock f. n. ej känna annat, 
än att de måste ega de sid. 25 omnämda för all materia gemen- 
samma allmänna bestämningarne, till grund för de ideer vi ut- 
vecklat i denna uppsats. Men en ovilkorlig följd af detta an- 
tagande blir, att de vibrationer, som en uppvärmd kropp fram- 
kallar inom etern, ej endast kunna vara transversella d. v. s. 
inskränkte till 2 dimensioner, såsom undulationsteorien f. n. an- 
tager, utan tillika äfven måste vara longitudinella. Endast 
genom denna äsigt bringas våra föreställningar om etern i öfver- 
ensstämmelse med vår erfarenhet om öfriga naturföremål. 
Vi förutsätta alltså: att eterns molekyler från solen eller 
hvilken annan ljus- och värmekälla som helst erhålla rörelse- 
impulser utefter 3 mot hvarandra vinkelräta riktningar, af hvilka 
vi föreställa oss, att en sammanfaller med solstrålens egen, och 
under dessas inflytande beskrifva slutna kurvor, hvars projek- 
tioner på transversalplanet i allmänhet äro ellipser. Det är 
1) Det är anmärkningsvärdt, att den moderna teorien öfver elektriciteten (af 
Prof. EDLUND) hvilar på alldeles samma förutsättning, 
