ÖFVERSIGTAF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 1. 33 
bekant, att ljus och strålande värme i fysikaliskt afseende icke 
kunna atskiljas; att vår erfarenhet likväl tyckes uppdraga en 
gräns emellan dem, kommer sannolikt deraf, att vårt öga icke 
förmår att uppfatta vibrationsfenomenet hos etern i dess totalitet. 
Ögats näthinna, som står normalt mot synsträlarne, är liksom 
en skriftafla endast mottaglig för rörelser i dess eget plan, för 
den komposant deraf, som faller vinkelrätt mot näthinnan (de 
s. k. longitudinella vibrationerna), är denna möjligen pathologiskt 
men icke optiskt känslig. Det strålande värmet är alltså iden- 
tiskt med eterrörelsen i sin helhet, ljuset är värt ögas abstrak- 
tion af detta fenomen, hvilket det blott förmår uppfatta i dess 
transversella projektion och äfven då, som man vet, blott under 
vissa förutsättningar. Men inom dessa gränser förmår ögat 
(under gynsamma omständigheter) att med största skärpa ana- 
lysera vågrörelsen 1 transversalplanet och dess fenomen såsom 
t. ex. interferensen och polarisationen, under det vi deremot, 
emedan vi icke ega något sinne, som särskildt förmår uppfatta 
longitudinella etervibrationer, utelemnat dessa ur kalkylen och 
till och med förnekat deras existens. Visserligen hafva CAUCHY, 
GREEN m. fl. underkastat äfven de longitudinella vibrationerna 
en matematisk beräkning, men icke sasom integrerande beständs- 
delar af det ursprungliga ljuset utan såsom en produkt af de 
vanliga transversella svängningarnes reflektion mot vissa kroppars 
ytor. Ett af de vanligaste argumenten mot tillvaron af longi- 
tudinella komposanter i etervibrationerna är följande. Efter 
dubbelbrytning kunna den ordinära och den extraordinära strålen 
icke bringas att interferera (såsom varande polariserade i olika 
riktningar). Om nu dessa strålars vibrationer egde några lon- 
gitudinella komposanter, så skulle dessa likväl kunna interferera, 
emedan polarisationen ej kan hafva inflytande på dem. Vi an- 
märka härtill, att det är svårt att bevisa, att de icke interferera, 
emedan dylika interferenser i alla fall ej skulle kunna uppfattas 
af ögat. Det återstår da att se, om man i något experiment 
lyckats isolera verkningarne af de longitudinella vibrationerna 
från de öfrigas. En sådan iakttagelse, vigtig men otillräckligt 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 38. N:o 1. 3 
