34 OTTO PETTERSSON, OM SOLENS STRÅLNING. 
studerad, har Dr FORSSMAN gjort. Han fann, att ljus af en 
viss våglängd, som blifvit »sälladt» genom att passera en lösning 
af Jod i Jodkalium från alla transversella svängningar (d. v. s. 
synbart ljus) inverkade som vanligt ljus pa det elektriska mot- 
ståndet hos selen. !) 
Då (enligt vår föregående framställning) jorden börjar att 
reagera på de infallande löpande ljusvågorna, förvandlar dessa 
till stående vågor och genom att absorbera deras lefvande kraft 
förmar ett nytt förråd af dylik att tillströmma från solen, så 
sker fortplantningen af denna reaktion i de longitudinella vibra- 
tionernas riktning, och vi hafva svårt att undertrycka den tan- 
ken: att den hufvudsakligen sker genom deras förmedling. Det 
är fullkomligt i sin ordning och 1 öfverensstämmelse med er- 
farenheten på alla andra områden af naturen att antaga, att 
fortplantningen af de longitudinella vibrationerna sker mycket 
snabbare än af de transversella, ty så är förhållandet hos alla 
andra kroppar, både fasta, flytande och gasformiga. Huru stor 
denna skilnad är hos etern känner man naturligtvis icke, ty 
dertill skulle fordras, att man kunde uppmäta, huru mycket en 
etercylinder af en viss längd skulle sammantryckas genom tyngden 
af en lika hög eter-pelare. Men analogien med alla kända äm- 
nen ger oss anledning att antaga, att de longitudinella sväng- 
ningarne fortplantas snabbare än de transversella, så att jordens 
absorberande reaktion pa solen, hvilken vi måste föreställa oss 
såsom en verklig (icke virtuell) vågrörelse, som är motsatt den 
infallande, behöfver kortare tid än 8 minuter (hvilket är den 
transversella vibrationens fortplantningshastighet). 
Om nu jordens värmeabsorbtion tänkes ske på sa sätt, att 
jorden öppnar ett aflopp för den rörelse, som etermolekylerna 
ega i solsträlens egen riktning (longitudinella vibrationer), så att 
hvarje etermolekyl hela kedjan utefter meddelar sin lefvande 
kraft at den följande och slutligen uttömmer den i jorden, så 
blir den omedelbara följden häraf, att, innan ny lefvande kraft 
hinner tillströmma från solen, den longitudinella accelerationen 
!) Senare iakttagelser af BELL o. a. hafva icke bekräftat denna uppgift. 
